Єдиний унікальний номер 227/4672/19 
Номер провадження 22-ц/804/1033/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 травня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 227/4672/19
провадження  № 22-ц/804/1033/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого   Хейло Я.В.,
суддів    Мірути О.А., Халаджи О.В.

учасники справи:

позивач  Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»,
відповідач  ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку»,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2020 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Корнєєва В.В.), ухваленого в приміщенні суду в місті Добропілля Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У листопаді 2020 року  Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі – ТОВ «Глобал Спліт») звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі – ПАТ «ВБР») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 17.01.2012 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IKAPNСG.21271.001, згідно умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 101736,00 грн. на придбання автомобілю. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредит у вказаній сумі, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 16 січня 2017 року та сплатити проценти за його користування. 

17.01.2012 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № PX029031.21272.001, предметом якого є надання поруки поручителем перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. 

Окрім того, 17.01.2012 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна ZXA019500.21271.002, предметом якого є надання заставодавцем в заставу рухомого майна, в забезпечення виконання зобов`язань заставодавцем перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку». 

06.03.2019 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір № 146 про відступлення прав вимог, відповідно до умов якого останньому перейшло право вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. 

Відповідач всупереч умовам кредитного договору своєчасно не здійснює платежів для погашення сум заборгованості по кредиту, у зв`язку з чим станом на 29.10.2019 року утворилася заборгованість.

Просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 98364,44 грн., яка складається з: суми основної заборгованості – 56057,10 грн., суми заборгованості по відсоткам – 42307,34 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2020 року позов ТОВ «Глобал Спліт» задоволено частково.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2   на користь ТОВ «Глобал Спліт» суму заборгованості за кредитним договором № IKAPNСG.21271.001 від 17.01.2012 року в загальному розмірі 77871,17 грн., яка складається з: суми основної заборгованості – 56057,10 грн., суми заборгованості по відсоткам – 21814,07 грн. за період з 18.01.2012 року по 16.01.2017 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» витрати по сплаті судового збору в розмірі 760,39 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Глобал Спліт» витрати по сплаті судового збору в розмірі 760,39 грн.
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду від 28 січня 2021 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволення позову відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права. 

Звертає увагу, що судом не встановлено, що договір про відступлення прав вимоги від 06.03.2019 №146 від імені ПАТ «ВБР» підписано не уповноваженою на це особою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що на момент укладання зазначеного договору у ПАТ «ВБР» введено процедуру ліквідації; введено тимчасову адміністрацію, до якої перейшли функції управління; Міхно С.С. є уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВБР» та має право підпису.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Представником ТОВ «Глобал Спліт» генеральним директором Балашовим В.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що інформація щодо ліквідації ПАТ «ВБР» та введення тимчасовою адміністрації, до якої перейшли функції управління є публічною та повноваження ОСОБА_3 підтверджує  витяг з офіційного сайту ФГВФО.
Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. 

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17 січня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IKAPNСG.21271.001, відповідно до умов якого банк на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти, а саме кредит в сумі 101736,00 грн. на придбання позичальником автомобіля.

Термін користування кредитом до 16 січня 2017 року, процентна ставка за користування кредитом складає 16,80 процентів річних, позичальник сплачує комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% від суми кредиту у день укладення кредитного договору, сплата комісії здійснюється в гривні.

Пунктом 2.2 кредитного договору встановлено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повергнення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливої неустойки, а також інших витрат виступає автомобіль марки Chery M11, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 8-10).

17 січня 2012 року між ПАТ «ВБР», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № PX029031.21272.001, відповідно до умов якого предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між кредитором та боржником.

Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, комісії, винагороду за надання фінансового інструменту, винагороду за резервування ресурсів, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у п. 18 цього договору, відповідно до якого предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 17 січня 2012 року № IKAPNСG.21271.001, згідно якого кредитор надає боржнику кредит в сумі 101736,00 грн. на наступні цілі: придбання авто 101736,00 грн., а боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у виді строкового кредиту в сумі 101736,00 грн. на наступні цілі: придбання авто 101736,00 грн. у строк з 17 січня 2012 року по 16 січня 2017 року включно, сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 16,8% річних, сплати щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,00 % за місяць від суми кредита у період сплати з 1 по 10 число кожного місяця.

Позичальник сплачує банку комісію за оцінку фінансового стану позичальника в розмірі 0,00% від суми кредиту, в день укладення договору; щомісячного у період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів щомісяця в період сплати, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором; сплати відсотків при порушенні строків погашення заборгованості за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки, що зазначена в п. 18.2 цього договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення; сплатити пеню у випадку несвоєчасного погашення процентів за користування кредитом та/або комісії у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком нараховуються згідно кредитного договору. Сплата пені здійснюється в гривні. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

Пунктом 6 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають кредитором як солідарні боржники. Згідно п. 7 вказаного договору у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов`язання (а.с. 39).
17 січня 2012 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» було укладено договір застави рухомого майна ZXA019500.21271.002, предметом якого є надання заставодавцем в заставу майна, опис якого зазначений в п. 35.4 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задовільнення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця (а.с. 40-42).

06 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» було укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого сторони узгодили, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом – боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 47). 
Пунктом 2.2 вказаного договору встановлено, що за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, відшкодування за договорами страхування тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основного договору.

До вказаного договору позивачем додано витяг з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги, з якого вбачається, що до нового кредитора, який є позивачем у справі, перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № IKAPNСG.21271.001, укладеним 17.01.2012 року з ОСОБА_1 , а також за договором застави № ZXA019500.21271.002 від 17.01.2012 року, предметом якого є рухоме майно – авто Chery M11, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставна вартість якого складає 113040,00 грн. Також новому кредитору було передано право вимоги за договором поруки № PX029031.21272.001, який було укладено 17.01.2012 року з ОСОБА_2 , загальний залишок заборгованості на дату укладення договору 06.03.2019 року складає 98364,44 грн., яка складається з: залишку по тілу кредиту в сумі 56057,10 грн. та залишку по відсотках в сумі 42307,34 грн. (а.с. 50).

Згідно розрахунку ТОВ «Глобал Спліт»  відповідач ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього станом на 29.10.2019 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 98364,44 грн., яка складається з: суми основної заборгованості – 56057,10 грн., суми заборгованості по відсоткам – 42307,34 грн. (а.с. 13-37).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не  підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову  складає 98364,44 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами підтверджено факт відступлення прав вимоги за кредитним договором № IKAPNСG.21271.001, укладеним між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 та ТОВ «Глобал Спліт» є належним позивачем по справі.

Крім того, судом першої інстанції встановивши, що позивач звернувся до суду в межах строку дії поруки, врахувавши строк користування кредитом, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором № IKAPNСG.21271.001 від 17.01.2012 року в загальному розмірі 77871, 17 гривень.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви ТОВ «Глобал Спліт» додано посвідчену належним чином копію статуту ТОВ «Глобал Спліт», затверджену загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» рішенням №13/11-2018 від 13.11.2018 року (а.с. 54-58).

Також до позовної заяви додано Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що основним видом економічних діяльності є 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування  та пенсійного забезпечення) н.в.і.у. (а.с. 59)

Клас 64.99 згідно кодів виду економічної діяльності (КВЕД-2010) надання інших фінансових послуг (крім страхування  та пенсійного забезпечення) включає факторингові послуги, оформлення свопів, опціонів та інших хеджингових операцій, діяльність компаній, які займаються врегулюванням у формі забезпечення.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність права на здійснення  діяльності щодо надання фінансових послуг.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Міхно С.С. на ліквідацію ПАТ «ВБР», оскільки як вбачається з виписки  з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб термін здійснення ліквідації банку з 23.12.2015 по 22.12.2020 року, ПІБ уповноваженої особи ОСОБА_3 . 

Щодо висновків суду про відсутність у позивача прав нового кредитора у зобов`язанні слід зазначити наступне.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

    Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, в якій Суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 ЦК України). Оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". 

Факторинг є правочином, який  характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Водночас, відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження свого права вимоги позивачем надано копію договору №146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06 березня 2019 року, укладеного між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Глобал Спліт», акт приймання – передачі до договору (додаток 1  ) з якого вбачається, що до  ТОВ  «Глобал Спліт» перейшло право вимоги саме за кредитним договором від 17.01.2012 року, укладеним з ОСОБА_1 , а також за договором застави та поруки від 17.01.2012 року на суму 98364,44 грн. та платіжне доручення № 5 від 05.03.2019 року про сплату ТОВ «Глобал Спліт» за придбання активів на користь ПАТ «ВБР» 2 680 940грн. (а.с.47-54).

Відповідно до пункту 1 глави 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи, від імені якої діє уповноважений орган та/або посадова особа, перевіряється нотаріусом на підставі установчих документів, відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до нього, та документів, що підтверджують повноваження органів та/або посадових осіб. Нотаріус перевіряє, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчинюється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності.

В договорі зазначено, що його посвідчено Рогачем В.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Особи громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність та  дієздатність  ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» повноваження їх представників перевірено. (а.с. 47-48)

Цей договір у встановленому законом порядку недійсним визнаний не був та є чинним. 

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем не оспорюється.

Відтак, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду безпідставними, зводяться до переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.                   
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий              Я.В. Хейло

Судді         О.А. Мірута

          О.В. Халаджи