ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8298/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року (суддя Верба І.О., м. Дніпро) у справі № 160/8298/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет»
до Одеської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, - 

встановив:

У липні 2020 року ТОВ «АТБ-Маркет» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати:
- рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 03.03.2020 № UА500070/2020/000031/2;
- картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.03.2020 № UА500070/2020/00127.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 позовні вимоги задоволено.
Вказане рішення мотивоване відсутністю розбіжностей у наданих декларантом документах, що підтверджують числове значення митної вартості, задекларованої позивачем у гр. 22 митної декларації № UA 500070/2020/207987 від 02.03.2020. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості та протиправність відмови митного органу у оформленні імпортованого ним товару за основним методом, тобто за ціною договору.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначив, що воно винесено останнім з порушенням норм матеріального та процесуального права. Таке твердження митного органу обґрунтовано обставинами, що викладені ним у спірному рішенні, зокрема, щодо не усунення декларантом розбіжностей, що містились у наданих декларантом документах відносно заявленої митної вартості, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, а також щодо ненадання декларантом усіх витребуваних у процесі проведення консультацій документів. Враховуючи зазначене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Позивач з вимогами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на неї, у якому, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, вказав на повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи судом першої інстанції, який прийняв законне рішення, що не підлягає скасуванню. Посилаючись на безпідставність твердження скаржника щодо не підтвердження позивачем задекларованої митної вартості товарів, останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2018 між ТОВ «АТБ-Маркет» (покупець) та Changsha Joysaint Import&Export Co, LTD (продавець) укладено контракт № 3209/1-СJ/CN на поставку продукції, згідно п. 2.2 якого ціна на товар розуміється згідно умов FОВ-Шеньджень, КНР, відповідно до Інкотермс-2000, якщо інше не обумовлено в специфікаціях, та включає в себе вартість навантаження товару у постачальника, вартість сертифікації товару, вартість упаковки, маркування, не враховуючи податки та мито на території України (а.с.42-46).
08.01.2020 сторонами контракту складено специфікацію № 11 на поставку трьох видів чашок кількістю 73872 шт. на загальну суму 47 084,76 дол. США, умови поставки FОВ-Yantian, оплата протягом 60 банківських днів від дати завантаження на борт (а.с.47).
Також, 08.01.2020 продавцем складено інвойс № 200108 до контракту № 3209/1-СJ/CN від 01.08.2018 та специфікації № 11 від 08.01.2020, згідно якого товар розміщується у два контейнери MRKU6797894, PONU7692230, кількістю 73 872 шт. на загальну суму 47 084,76 дол. США, умови поставки FОВ-Yantian (а.с.48).
Відповідно страхового сертифікату № 40-0197-19-00032/5177 від 19.02.2020, покупцем сплачено за страхування 345,27 грн (а.с.70).
09.04.2019 ТОВ «АТБ-Маркет» (клієнт) укладено з ТОВ «ТГЛ Україна» (експедитор) договір транспортного експедирування (а.с.72-88). Листом від 02.03.2020 № ТG007017 експедитор повідомив, що всі можливі витрати по контейнерах MRKU6797894, PONU7692230 та/або зберігання контейнера в проміжних портах по усьому шляху включені у вартість послуг морського перевезення, обумовлених у відповідних заявах до договору № 88189 від 09.04.2019 (а.с.89).
02.03.2020 ТОВ «ТГЛ Україна» виписано рахунки-фактури по договору № 88189 від 09.04.2019, які оплачені платіжними дорученнями, складено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.03.2020 (а.с.90-93, 95-108):
- № СФ-14540 за контейнером MRKU6797894, морське перевезення за маршрутом Яньтань (Китай) Південний (Україна), вартість 52 376,70 грн; платіжне доручення від 17.03.2020 № 228819; акт № ОУ-0001071;
- № СФ-14541 за контейнером MRKU6797894 автоперевезення по території Одеси, експедиторські послуги, вартість 6 639,30 грн; платіжне доручення від 17.03.2020 № 228825; акт № ОУ-0001072;
- № СФ-14542 за контейнером PONU7692230, морське перевезення за маршрутом Яньтань (Китай) Південний (Україна), вартість 55 372,50 грн; платіжне доручення від 18.03.2020 № 239855; акт № ОУ-0001073;
- № СФ-14543 за контейнером PONU7692230, автоперевезення по території Одеси, експедиторські послуги, вартість 6 639,30 грн; платіжне доручення від 18.03.2020 № 239863; акт № ОУ-0001074.
02.03.2020 ТОВ «АТБ-Маркет» подало для митного оформлення до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію типу ІМ 40 № UА500070/2020/207987, у якій зазначило товар № 1 - посуд кухонний з фарфору:
- арт. JSD-ST-A1 чашка 330 мл, 21492 шт.;
- арт. JSD501-13А4, чашка 340 мл, 33804 шт.;
- арт. JSD-RВ005З чашка 300 мл, 18576 шт.;
виробник Changsha Joysaint Import&Export Co, LTD; країна виробництва CN (а.с.21-22, 129-130).
На підтвердження заявленої у вказаній декларації митної вартості товару декларантом до митного органу були надані наступні документи (графа 44 декларації): сертифікат якості від 08.01.2020, пакувальний лист б/н від 08.01.2020, інвойс № 200108 від 08.01.2020, коносамент № 910125004 від 21.01.2020, товарно-транспортні накладні № 2230 від 28.02.2020, № 7894 від 28.02.2020, рахунки-фактури на морське перевезення № СФ-14540 від 02.03.2020, № СФ-14542 від 02.03.2020, та на автоперевезення № СФ-14541 від 02.03.2020, № СФ-14543 від 02.03.2020, страховий сертифікат № 40-0197-19-00032/5177 від 19.02.2020, специфікацію № 11 від 08.01.2020, контракт № 3209/1-СJ/CN від 01.08.2018, генеральний договір страхування № 40-0197-19-00032 від 26.02.2019, договір транспортного експедирування№ 88189 від 09.04.2019 (а.с. 42-46, 48, 51-88, 90-93, 137-143).
03.03.2020 митним органом декларанту направлено повідомлення, у якому зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, подані Декларантом документи містять наступні розбіжності: 1) у наданих документах відсутні дані щодо складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості; 2) наданий страховий сертифікат не відповідає умовам Інкотермс, згідно яких мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%); 3) у наданому рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору відсутня інформація щодо умов поставки. Повідомленням запропоновано надати додаткові документи відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України (а.с.25-26).
03.03.2020 декларантом до митного органу надано лист вих. № 0303-20, яким пояснено врахування у ціні товару вартості пакування, відсутності обов`язку покупця щодо витрат по страхуванню у розмірі 110% фактичними витратами на добровільне страхування, відсутністю документів по витратах на транспортування, оскільки час їх складання не настав. До листа додані прайс-лист виробника товару від 01.01.2020, комерційну пропозицію виробника товару від 03.01.2020, експортну декларацію від 14.01.2020, страховий поліс від 19.02.2020 (а.с.29-31, 144-149).
Проте, не зважаючи на надання декларантом вказаних документів, посилаючись на не усунення декларантом розбіжностей та не подання документів згідно переліку та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, 03.03.2020 Одеською митницею Держмитслужби прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UА500070/2020/000031/2 (а.с.14-15, 135-136).
Також, 03.03.2020, у зв`язку із прийнятим рішенням про коригування митної вартості, Одеською митницею Держмитслужби сформовано оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500070/2020/00127 (а.с.16-17, 133-134).
Декларантом 04.03.2020 подано до митного органу митну декларацію № UA500070/2020/208263, якою пред`явлено до митного оформлення товар за визначеною митницею митною вартістю, після чого вказаний товар випущено у вільний обіг (а.с.23-24, 131-132).
ТОВ «АТБ Маркет» отримало висновок експерта № ГО-1117 від 18.05.2020 щодо ринкової вартості товару по специфікації № 11 до контракту від 01.08.2018 № 3209/1-СJ/CN (а.с.103-104).
20.05.2020 декларантом подана заява із підтверджуючими документами щодо рішення про коригування митної вартості товарів № UА500060/2019/0000031/3 від 03.03.2019, на яку надано відповідь Митниці про відсутність рішення за вказаним Товариством номером (а.с.32-38).
Листом від 24.06.2020 № 7.10/1/28.1-06/13/9879 Одеська митниця Держмитслужби повідомила про закінчення 24.05.2020 терміну надання додаткових документів для визнання заявленої декларантом митної вартості товару та для скасування рішення про коригування митної вартості (а.с.39-41).
Правомірність рішення про коригування митної вартості товарів № UА500070/2020/000031/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500070/2020/00127 від 03.03. 2020 є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.
При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.
Положеннями статей 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст. 52 Митного кодексу України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до ч. 2 зазначеної статті є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зі змісту ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено (ст. 53 Кодексу).
Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.08.2019 по справі № 804/9003/13-а, від 12.12.2019 по справі № 804/2957/17, від 13.08.2020 по справам № 815/3451/16, № 815/1935/16.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані посиланням на те, що розбіжності, що були наявні у поданих декларантом документах щодо визначення числового значення заявленої ним митної вартості, не були усунені останнім під час проведення консультацій.
Проте, судом першої інстанції встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано факт відсутності вказаних розбіжностей.
Зокрема, доводи митного органу щодо відсутності такої складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, спростовано тим, що згідно п. 2.2 контракту від 01.08.2018 № 3209/1-СJ/CN, ціна на товар включає в себе вартість упаковки та маркування. Отже вартість пакування не є витратами, які додатково понесені покупцем (позивачем), у зв`язку з чим вартість пакування не є самостійною складовою, що включаються до митної вартості товару.
Вимоги щодо надання декларантом підтвердження витрат на страхування у розмірі 110% вартості партії товару є необґрунтованими, оскільки згідно Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Умовами контракту від 01.08.2018 № 3209/1-СJ/CN та нормами законодавства не встановлений обов`язок покупця здійснити страхування у зазначеному митним органом розмірі. Судом першої інстанції встановлено та скаржником не заперечується, що розмір витрат на добровільне страхування товару склав 345,27 грн. відповідно до страхового сертифікату від 19.02.2020 № 40-0197-19-00032/5177. Вказані витрати включені до митної вартості товару, що підтверджено декларацією митної вартості. Отже, доводи митного органу щодо не підтвердження декларантом витрат на страхування є помилковими.
Щодо відсутності у наданому рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору інформації щодо умов поставки, колегія суддів зазначає, що вказаний рахунок-фактуру складено продавцем. Позивач не несе відповідальність за правильність складання вказаного документа. Також, вимоги щодо складання такого документа як рахунок-фактура чинним законодавством України не встановлено. Відповідно, вимоги митного органу щодо необхідності зазначення у рахунку-фактурі умов поставки є нормативно не обґрунтованими.
Водночас, судом першої інстанції вірно встановлено, що рахунки-фактури від 02.03.2020 № СФ-14540 та № СФ-14542, виписані експедитором згідно договору № 88189 від 09.04.2019 для оплати морського перевезення за маршрутом Яньтань (Китай) Південний (Україна) у контейнерах MRKU6797894 та PONU7692230, на суму 52 376,70 грн та 55 372,50 грн, ще не були оплачені. Оплата здійснена позивачем платіжними дорученнями від 17.03.2020 № 228819 та від 18.03.2020 № 239855.
Відсутність умов поставки у рахунках не унеможливлювало перевірку складових митної вартості, а ненадання платіжних документів обумовлено їх об`єктивною відсутністю станом на дату подання митної декларації.
Інших розбіжностей у визначенні декларантом митної вартості митним органом у апеляційній скарзі не наведено, а вищевказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовано.
Отже, судом першої інстанції встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що на підтвердження митної вартості товару позивачем, разом із декларацією, подано митному органу документи, які містяться в матеріалах справи та описані вище.
Таким чином, скаржником не надано доказів, які підтверджують законність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500070/2020/000031/2 від 03.03.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500070/2020/00127 від 03.03.2020, тому вказані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 160/8298/20 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов