ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2021 р.           Справа№ 910/7183/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Андрієнка  В.В. 
 
секретар судового засідання – Бовсунівська Л.О.
представники сторін:
позивача Онищенко Т.О., Іорданов К.І.
відповідачів Кучер О.О., Устюгов А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати”
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 (повний текст складено 12.04.2021)
у справі №910/7183/20 (суддя Демидов В.О.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати”
до Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України 
Адміністрації Державної прикордонної служби України 
про визнання правочину частково недійсним,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України про визнання правочину частково недійсним.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про передчасність укладення Попередніх актів розподілу квартир та об`єктів соціальної інфраструктури без необхідного обсягу право та дієздатності сторін та врахування змін в проектній документації, які внесені в процесі виконання будівельних робіт, що впливає на розподіл прибутку між сторонами Договору про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007 №312-07/40.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними: п. 3 Додаткової угоди №7/312-07/40 від 23.05.2016 до Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007; п. 4 Додаткової угоди №11/312-07/40 від 27.12.2016 до Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007; п. 1 Додаткової угоди №21/312-07/40 від 14.06.2019 до Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007; п. 3 Додаткової угоди №14/312-07/40 від 28.03.2018 до Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007; п. 3 Додаткової угоди №20/312-07/40 від 14.06.2019 до Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007, місцевий господарський суд встановив, що позивачем не наведено норм закону, які порушували б спірні умови додаткових угод.  В решті позовних вимог відмовлено, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, на думку апелянта, договором про спільну діяльність передбачено, що розподіл квадратних метрів житла має здійснюватись після завершення будівництва об`єкта та здачі його в експлуатацію, тобто після створення результату спільної діяльності. Також, договором передбачено відображення попередніх даних щодо будівництва та розподілу у вигляді підписання протоколів. Проте, в процесі виконання умов договору, між сторонами жодного разу не було підписано вказаний протокол. Водночас, сторонами спільної діяльності вчинено правочини щодо розподілу результатів спільної діяльності до моменту створення таких результатів (завершення будівництва об`єкту), які, в свою чергу, є підставою для виникнення прав та обов`язків для сторін. Зокрема, обов`язку фактично передавати у власність квадратні метри житла. Наразі будівництво об`єкту є незавершеним, тобто результати спільної діяльності не створено, в зв`язку з чим спірні правочини суперечать нормам Цивільного кодексу України щодо суті спільної діяльності та порядку розподілу їх результатів.
Адміністрацією Державної прикордонної служби України  подано відзив на апеляційну скаргу в якому останняпросить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого господарського суду - залишити без змін. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” у справі №910/7183/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя – Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021  у справі № 910/7183/20 -  залишено без руху, на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.
29 квітня 2021 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, на виконання вимог ухвали суду заявником усунуто недоліки апеляційної скарги.
29 квітня 2021 року, через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду, від апелянта надійшла змінена апеляційна скарга, яка прийнята судом до розгляду.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1777/21 від 05.05.2021  призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” у справі №910/7183/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Сітайло Л.Г. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2021 прийнято апеляційну скаргу до провадження визначеною колегією суддів та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021. Справу №910/7183/20 призначено до розгляду 20.05.2021. 
17 травня 2021 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, від Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати”  надійшло клопотання про відкладення.
20 травня 2021 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати”  в судовому засідання подано клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/7183/20 до 03.06.2021
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги,    дійшов до наступних висновків.
24 грудня 2007 року між Департаментом забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України, правонаступником якого є 1 окремий відділ капітального будівництва Державної прикордонної служби України (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Карпати» (сторона 2) укладено Договір №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві (далі – Договір).
Відповідно до умов Договору, предметом останнього є спільна діяльність сторін з метою досягнення соціального ефекту: будівництва на земельній ділянці об`єкту (багатофункціонального комплексу житлових будинків з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торгівельного та адміністративного призначення, остаточна площа якого визначається згідно з проектно-кошторисною документацією), у тому числі житла для військовослужбовців та членів їх сімей, та подальшого розподілу результатів спільної діяльності відповідно до умов договору.
У розділі 1 Договору зазначено, що спільна діяльність – це діяльність сторін для досягнення певної мети: будівництва об`єкту, у тому числі житла для військовослужбовців та членів їх сімей з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торгівельного, готельного та адміністративного призначення, будівництво яких заплановано сторонами на земельній ділянці військової частини №2144, загальною площею 5,0 га, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Олени Степанівни, 8, яка передбачає розподіл результатів та ризиків цієї діяльності і регулюються цим договором та нормативно-правовими актами України; земельна ділянка – земельна ділянка, загальною площею 5,0 га, військової частини №2144, розташована за адресою: місто Львів, вул. Олени Степанівни, 8, яка на момент укладення цього договору надана у постійне користування стороні 1 в межах, згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, що є невід`ємною частиною договору; об`єкт (результат спільної діяльності) – це багатофункціональний комплекс житлових будинків з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торгівельного та адміністративного призначення, остаточна площа якого визначається згідно з проектно-кошторисною документацією, який запланований сторонами до будівництва на земельній ділянці.
Відповідно до п. 2.2 Договору спільна діяльність здійснюється сторонами без об`єднання вкладів учасників.
Згідно з п. 3.1 Договору з метою реалізації мети спільної діяльності сторони здійснюють вклади у спільну діяльність у вигляді грошових коштів, нерухомого майна, інших матеріальних і нематеріальних активів.
Відповідно до п. 3.2 Договору сторони спільної діяльності здійснюють свої вклади у наступний спосіб:
- вклад сторони 1 на цілі спільної діяльності буде здійснений шляхом внесення права користування земельною ділянкою, у тому числі будівництва на ній об`єкту (після відповідної зміни її цільового призначення). Вартість, порядок та строки внесення вкладу будуть встановлені сторонами після отримання стороною 1 державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, згідно з яким користувачем земельної ділянки є сторона 1, та зміни її цільового призначення у встановленому законодавством порядку. Вклад сторони 1 на цілі спільної діяльності може здійснюватися також шляхом здійснення технічного нагляду та прийняття будівель в експлуатацію;
- вклад сторони 2 на цілі спільної діяльності буде здійснений фінансовими, майновими ресурсами у вигляді нерухомого та рухомого майна, майнових прав, цінних паперів, майнових зобов`язань (грошових та зобов`язань, що випливають з укладених угод), прав інтелектуальної власності, матеріальних, виробничих ресурсів, професійних та інших знань, навичок та вмінь, а також використання ділової репутації та ділових зв`язків, в порядку і на умовах, передбачених договором. Вклад сторони 2 визначений сторонами як 100% фінансування будівництва і попередньо оцінений у 194400000,00 грн. Вклад сторони 2 на цілі спільної діяльності оцінений сторонами у розмірі 81% від загальної площі житла у збудованому об`єкті та 100% площ приміщень соціально-побутового, торгового та адміністративного призначення об`єкту.
Згідно з п. 5.1 Договору, після введення об`єкту в експлуатацію, сторона 1 отримує житло (квартири), загальна площа яких становить 19% загальної площі квартир об`єкту; сторона 2 отримує квартири, загальна площа яких становить 81% від загальної площі квартир об`єкту, 100% нежитлових приміщень соціально-побутового, торгівельного та адміністративного призначення об`єкту, які необхідні для його обслуговування.
У п. 5.2 Договору сторонами погоджено, що розподіл об`єкту після будівництва здійснюється відповідно до вимог п. 5.1 договору, після здачі об`єкту в експлуатацію протягом 10-ти днів.
Згідно з п. 5.3 Договору протягом строку дії договору, до введення об`єкту в експлуатацію, сторони шляхом підписання відповідного протоколу визначають перелік квартир і приміщень згідно з п. 5.1 договору, що будуть розподілені між сторонами за результатами будівництва об`єкту. Остаточні показники кількості квартир та загальної житлової площі об`єкту буде визначено на підставі довідки бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до п. 7.1 Договору договір діє з дня його підписання до 31.12.2020.
В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007, якими вносились зміни та доповнення до умов вказаного договору.
Зокрема, 23.05.2016 між сторонами укладено Додаткову угоду №7/312-07/40, відповідно до якої на виконання п. 2.1 Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007 сторони, на підставі скоригованого робочого проекту, розпочинають будівництво IV черги об`єкту – 158-квартирного 9-10 поверхового 2-х секційного житлового будинку №4; прогнозований строк завершення будівництва – 11.02.2018.
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №7/312-07/40 від 23.05.2016 сторона 2 протягом строку дії договору погоджує із стороною 1 перелік квартир шляхом підписання попереднього та кінцевого актів розподілу площі житла (квартир).
У п. 3 Додаткової угоди №7/312-07/40 від 23.05.2016 зазначено, що після завершення будівництва об`єкту (черги) сторонами, на підставі обмірів БТІ, проводиться остаточний розподіл часток сторін (квартир, нежитлових приміщень), що оформлюється Остаточним актом розподілу площі житла (квартир), який у подальшому є підставою для оформлення таких квартир, нежитлових та допоміжних приміщень у власність сторін, як первісних набувачів. До акту включаються усі квартири, офісні та інші приміщення, а також окремі споруди, тощо, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 3 Додаткової угоди №7/312-07/40 від 23.05.2016 сторони погоджують Попередній акт розподілу загальної площі житла (квартир), який додається до цієї додаткової угоди.
Попереднім актом розподілу (Додаток №1 до Додаткової угоди №7/312-07/40 від 23.05.2016) сторони погодили попередній розподіл кількості та загальної площі квартир, що передбачається здійснити.
27 грудня 2016 року між сторонами укладено Додаткову угоду №11/312-07/40, відповідно до якої, на виконання п. 2.1 Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007, сторони, на підставі скоригованого робочого проекту, розпочинають будівництво I черги об`єкту (багатоквартирний житловий будинок (секції 1-2-3-4) з вбудованими нежитловими приміщеннями (№1 на генплані) 168-квартирний 6-10 поверховий 4-х секційний житловий будинок №1.
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №11/312-07/40 від 27.12.2016 сторона 2 протягом строку дії договору погоджує зі стороною 1 перелік квартир шляхом підписання попереднього та кінцевого актів розподілу площі житла (квартир).
У п. 3 Додаткової угоди №11/312-07/40 від 27.12.2016 зазначено, що після завершення будівництва об`єкту (черги) сторонами, на підставі обмірів БТІ, проводиться остаточний розподіл часток сторін (квартир, нежитлових приміщень), що оформлюється Остаточним актом розподілу площі житла (квартир), який у подальшому є підставою для оформлення таких квартир, нежитлових та допоміжних приміщень у власність сторін, як первісних набувачів. До акту включаються усі квартири, офісні та інші приміщення, а також окремі споруди, тощо, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 3 Додаткової угоди №11/312-07/40 від 27.12.2016 сторони погоджують Попередній акт розподілу загальної площі житла (квартир), який додається до цієї додаткової угоди.
Попереднім актом розподілу (Додаток №1 до Додаткової угоди №11/312-07/40 від 27.12.2016) сторони погодили попередній розподіл кількості та загальної площі квартир, що передбачається здійснити.
28 березня 2018 року між сторонами укладено Додаткову угоду №14/312-07/40, в якій зазначено, що за рахунок перепланування окремих приміщень громадського призначення та приміщень загального користування у 168-квартирному будинку №1 на вул. Олени Степанівни, 8 у м. Львові (1 черга будівництва) кількість квартир збільшилась до 173.
У п. 3 Додаткової угоди №14/312-07/40 від 28.03.2018 зазначено, що керуючись п. 3 Додаткової угоди №11/312-07/40 від 27.12.2016 та на підставі обмірів БТІ сторони провели остаточний розподіл часток (квартир, нежитлових приміщень) і погодили розподіл житла, про що склали Остаточний акт розподілу приміщень.
Остаточним актом розподілу (Додаток №1 до Додаткової угоди №14/312-07/40 від 28.03.2018) сторони погодили остаточний розподіл кількості та загальної площі квартир, що передбачається здійснити.
14 червня 2019 року між сторонами укладено Додаткову угоду №20/312-07/40, в якій зазначено, що за рахунок перепланування окремих приміщень громадського призначення та приміщень загального користування у 163-квартирному будинку №2 на вул. Олени Степанівни, 8 у м. Львові (2 черга будівництва) кількість квартир збільшилась до 168.
У п. 3 Додаткової угоди №20/312-07/40 від 14.06.2019 зазначено, що керуючись п. 3 Додаткової угоди №11/312-07/40 від 27.12.2016 та на підставі обмірів БТІ сторони провели остаточний розподіл часток (квартир, нежитлових приміщень) і погодили розподіл житла, про що склали Остаточний акт розподілу приміщень.
Остаточним актом розподілу (Додаток №1 до Додаткової угоди №20/312-07/40 від 14.06.2019) сторони погодили остаточний розподіл кількості та загальної площі квартир, що передбачається здійснити.
14 червня 2019 року між сторонами укладено Додаткову угоду №21/312-07/40, відповідно до якої, керуючись п. 5.3 договору, сторони погодили Попередній акт розподілу квартир та об`єктів соціальної інфраструктури з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торгівельного і адміністративного призначення по будинках №№3, 4, 5 на генплані.
Попереднім актом розподілу (Додаток №1 до Додаткової угоди №21/312-07/40 від 14.06.2019) сторони погодили попередній розподіл кількості та загальної площі квартир, що передбачається здійснити.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що, як вбачається з п. 5.3 Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007, між сторонами підписується саме Протокол розподілу, тоді як між сторонами були складені Акти розподілу, процедура та порядок підписання яких договором взагалі не передбачені.
При цьому, наголошуючи на тому, що умовами Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007 не передбачено підписання Актів розподілу, позивач також вказує, що розподіляти річ (об`єкт нерухомості), яка визначена родовими ознаками, до створення такого об`єкту, неможливо (тобто до дати фактичного завершення будівництва).
Крім того, за твердженням позивача попередні акти розподілу були підписані без врахування подальших змін в проектній документації та наразі не відповідають фактичним показникам будівництва, а їх застосування може привести до порушення сторонами відсоткового співвідношення, встановленого п. 5.1 Договору №312-07/40 про спільну діяльність у будівництві від 24.12.2007.
За таких обставин, на думку позивача, до завершення будівельних робіт на об`єкті у сторін відсутні права та підстави здійснювати розподіл площ, а отже і відсутні підстави укладати попередні Акти розподілу квартир та об`єктів соціальної інфраструктури, що свідчить про те, що вказані попередні та остаточні акти розподілу укладено передчасно, за відсутності необхідної право та дієздатності.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, в частині визнання недійсними пунктів додаткових угод, місцевий господарський суд встановив, що позивачем не доведено порушень норм закону при їх укладанні.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Зокрема, відповідно до ст.ст. 1130-1131 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність мають передбачати, у тому числі, координацію спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.
Зі змісту викладених приписів законодавства вбачається, що основними елементами договору про спільну діяльність є об`єднання вкладів учасників (майна, майнових прав тощо) для здійснення спільної діяльності, і відповідні частки мають бути визначеними; обов`язки сторін у правовідносинах спільної діяльності не мають зустрічного характеру, натомість кожен учасник діє не для досягнення власних цілей, а в загальному інтересі. Сторони отримують блага в результаті спільної діяльності, а не від іншої сторони за договором і спільна діяльність учасників чітко скоординована.
Згідно з ч. 1  ст. 1133 ЦК України, вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.
Таким чином, характер правовідносин, що регулюється договором спільного використання полягає у об`єднанні вкладів учасників (майна, майнових прав тощо) для здійснення спільної діяльності.
Згідно  зі ст. 1139 Цивільного кодексу України  прибуток, одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників. Умова про позбавлення або відмову учасника від права на частину прибутку є нікчемною.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що предметом договору є спільна діяльність сторін з метою досягнення соціального ефекту: будівництва на земельній ділянці об`єкту (багатофункціонального комплексу житлових будинків з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торговельного та адміністративного призначення, остаточна площа якого визначається згідно з проектно-кошторисною документацією) у тому числі житла для військовослужбовців та членів їх сімей, та подальшого розподілу результатів спільної діяльності відповідно до умов договору.
В пункті 1.1 Договору визначено поняття об`єкту (результату спільної діяльності), відповідно до якого об`єктом є багатофункціональний комплекс житлових будинків з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торговельного та адміністративного призначення, остаточна площа якого визначається згідно з проектно-кошторисною документацією, який запланований сторонами до будівництва на земельній ділянці.
Спільна діяльність здійснюється сторонами без об`єднання вкладів учасників (п. 2.2 Договору).
Відповідно до пункту 5.1. Договору розподіл результатів спільної діяльності здійснюється після здачі об`єкту в експлуатацію.
Положеннями    п. 1.4 Договору сторонами погоджено, що об`єкт (результат спільної діяльності) - це багатофункціональний комплекс житлових будинків з об`єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торгівельного та адміністративного призначення, остаточна площа якого визначається згідно з проектно-кошторисною документацією, який запланований сторонами до будівництва на Земельній ділянці.
Таким чином, як вірно вказує апелянт, Договором передбачено, що розподіл квадратних метрів житла має здійснюватись після завершення будівництва об`єкта та здачі його в експлуатацію.
Договором не передбачено введення в експлуатацію окремих черг (будинків) об`єкту, як підставу для здійснення дострокового розподілу результатів спільної діяльності, як і не передбачено такого дострокового розподілу окремих черг (будинків) об`єкту.
В той же час, сторонами укладено додаткові угоди: №7/312-07/40 від 23.05.2016, №11/312-07/40 від 27.12.2016 та №21/312-07/40 від 27.12.2019 які стали підставою для укладання актів розподілу квадратних метрів об`єкту, тобто фактично розподілено результати спільної діяльності до моменту створення таких результатів (завершення будівництва об`єкту). 
Так, строк дії Договору не закінчився та виконується сторонами, що останніми не заперечується та підтверджується. В свою чергу, об`єкт, як комплекс будівель, не завершений, в експлуатацію не введений.
Зі змісту Договору вбачається, що ним передбачено розподіл збудованих площ в об`єкті, з огляду на що результатом спільної діяльності є завершений та введений в експлуатацію об`єкт, як багатофукнкціональний комплекс будівель.
Доказів внесення змін до Договору про спільну діяльність, які б надавали право сторонам здійснювати розподіл площі об`єкту до моменту завершення його будівництва та здачі в експлуатацію, матеріали справи не містять.
При цьому, пунктом 5 Договору передбачено, що протягом строку його дії сторони, до введення об`єкту в експлуатацію, шляхом підписання відповідного протоколу, визначають перелік квартир і приміщень згідно з п. 5.1, що будуть розподілені між сторонами за результатами будівництва Об`єкту. Остаточні показники кількості квартир та загальної житлової площі Об`єкту буде визначено на підставі довідки бюро технічної інвентаризації.
Проте, відповідних протоколів між сторонами не підписано.
Відповідно до  статті 203 Цивільного кодексу України  зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно зі  статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені     частинами першою - третьою,     п`ятою     та     шостою  статті 203     цього Кодексу.
Частиною 3  статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що спірні пункти додаткових угод суперечать умовам Договору про спільну діяльність, а також положенням законодавства про спільну діяльність, що є підставою для задоволення позовних вимог, в частині визнання недійсними пунктів додаткових угод.
В той же час, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання попередніх та остаточних актів розподілу площ такими, що не породжують прав та обов`язків сторін договору, оскільки такі вимоги є встановленням певних фактів, що не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.   
Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно з ч. 2  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Відповідно до ч.1  ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/7183/20 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга частковому скасуванню. 
Керуючись ст.  129,  267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/7183/20 задовольнити частково.
2.Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/7183/20 скасувати частково. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції: 
« 1.Позов задовольнити частково.
2.Визнати недійним пункт третій додаткової угоди №7/312-07/40 від 23.05.2016 до Договору № 312-07/40 від 24.12.2007 про спільну діяльність у будівництві.
3.Визнати недійсним пункт четвертий додаткової угоди №11/312-07/40 від 27.12.2016 до Договору № 312-07/40 від 24.12.2007 про спільну діяльність у будівництві.
4.Визнати недійсним пункт перший додаткової угоди № 21/312-07/40 від 14.06.2019 до Договору № 312-07/40 від 24.12.2007 про спільну діяльність у будівництві.
5.Визнати недійсним пункт третій додаткової угоди № 14/312-07/40 від 28.03.2018 до Договору №312-07/40 від 24.12.2007 про спільну діяльність у будівництві.
6.Визнати недійсним пункт третій додаткової угоди № 20/312-07/40 від 14.06.2019 до Договору №312-07/40 від 24.12.2007 про спільну діяльність у будівництві
7. В іншій частині в позові відмовити.»
3.Стягнути з Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 11, код ЄДРПОУ: 23311317) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Карпати” (81200, Львівська область, Перемишлянський район, м. Перемишляни, вул. Межигірська, 8-В, код ЄДРПОУ:35047524) 10510 грн (десять тисяч п`ятсот десять) - судового збору за подання позовної заяви та 15765 грн (п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять) - судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.  ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено та підписано 08.06.2021.

Головуючий суддя                                                            Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                В.В.Андрієнко