28.05.21
33/812/205/21
Справа № 490/1656/21
Провадження № 33/812/205/21

ПОСТАНОВА
Іменем України

28 травня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Данилової О.О.,
за участю секретаря – Колосової О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Свечинського Олександра Сергійовича на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 10200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, 
У С Т А Н О В И В:
Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 10 200 грн. та позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
В апеляційній скарзі захисник Юрченка М.М. просив скасувати постанову від 23 квітня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апелянт посилався на відсутність будь-яких доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 24 лютого 2021 року; недоведеність факту відмови від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп`яніння, враховуючи огляд із застосуванням технічного засобу на місці зупинки; а також неналежність доказів, наданих уповноваженим органом, та порушення порядку складання документів щодо вчиненого адміністративного правопорушення.
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
 За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі – Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами пункту 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення.
Так, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП одним із складів правопорушення є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2, 3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
Пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція №1395) передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП склад адміністративного порушення, в тому числі, складає сукупність фактів: керування транспортними засобами з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду або на місці зупинки, або у відповідному медичному закладі.
Керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі (рішення ВС/КАС від 20 лютого 2019 року справі №404/4467/16а).
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі – Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого. 
Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2021 року о 15 год.15 хв. працівниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 109535 (далі – Протокол), в якому зазначено, що 24 лютого 2021 року о 14 год.10 хв. в м. Миколаєві на перехресті вул. Привільної та провулку Лютневому водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Рута 20», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини роту, млява мова, хитка хода. В установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння та проїхати в медичний заклад в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил (а.с. 1).
Протокол підписаний особою, яка його складала –інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Коцар А.В. та свідками.
Від підпису Протоколу та письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що є відмітка у цьому документі.
До Протоколу додані акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки шляхом застосування газоаналізатора Drager Аlcotest; а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу, в якому вказані ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода) та відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
У письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що водій ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння на пропозицію патрульних поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою (газоаналізатора Drager Аlcotest), а також у відповідному медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. 
Щодо факту керування ОСОБА_1 автомобілем свідки пояснень не надавали (а.с.5,6).
До Протоколу також долучена відео-зйомка подій 24 лютого 2021 року (відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного), з якої вбачається, що біля підприємства «ПМК» (пров.Лютневий) працівниками патрульної поліції було виявлено припаркований автомобіль марки «Рута 20», д.н.з. НОМЕР_2 , в салоні якого спав ОСОБА_1 . 
Причину виїзду на місце стоянки автомобіля працівники патрульної поліції пояснили тим, що до служби «102» від невідомого громадянина надійшло повідомлення про те, що у цьому місці стоїть автомобіль, біля якого відчувається запах газу, а в салоні лежить чоловік. 
Інформації про рух (пересування у просторі) цього транспортного засобу та керування автомобілем ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. 
Свідків на місці стоянки (парковки), які б могли засвідчити час паркування автомобіля, факт керування автомобілем саме цією особою та у стані, який виявили працівники поліції, встановлено не було. 
Працівники патрульної поліції на місці не опитували ОСОБА_1 за фактом керування ним транспортним засобом до йього зупинки.
Отже, прямих та достовірних доказів того, що напередодні ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять. 
У суді та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 пояснював, що 24 лютого 2021 року він не працював на маршруті з перевезення пасажирів, займався ремонтом автомобіля, а, уживши спиртне, попросив свого знайомого довезти до ПМК для здійснення ремонту. На місці зупинки автомобіля він спав в салоні, чекаючи знайомого, який вийшов до магазину. 
Висновок про доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем місцевий суд обгрунтовував тим, що на місці зупинки поведінка ОСОБА_1 свідчила про те, що він не заперечував цей факт, а саме пояснював, що не знає, як керував автомобілем зі зламаними гальмами, пропонував домовитись без складання протоколу, не повідомляв про іншого водія (відеофайли 0210224190351000806, 20210224190451000807). 
Проте апеляційний суд вважає, що суперечлива та млява поведінка ОСОБА_1 , зафіксована відеозйомкою, при відсутності прямих (а не побічних) запинань та прямих відповідей винуватця щодо факту керування, сама по собі не може бути єдиним та достатнім доказом як визнання ОСОБА_1 факту керування, так й свідчити про доведеність цих обставин.
Водночас, для дотримання європейського стандарту доведення вини «поза розумних сумнівів» недостатньо, щоб версія, викладена у протоколі, була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи (постанова Верховного Суду (ККС) від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, від 2 березня 2021 року справа № 750/5469/18, провадження № 51-6103км20).
Отже докази, надані органом, уповноваженим на складання протоколів, не спростовують обставин, зазначених захистом, та не забезпечують такий рівень доказування вини ОСОБА_1 , який не залишав би розумних сумнівів у можливості іншої версії подій, ніж зазначено у Протоколі. 
Апеляційний суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень. 
Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 24 лютого 2021 року о 14 годині 10 хв.
Недоведеність факту керування транспорним засобом ОСОБА_1 , навіть при доведеності перебування його на час затримки у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП  є підставою для закриття адміністративного провадження.
Оскільки висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 в інкримінуємому правопорушенні, а саме факті керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, грунтується на недостатніх доказах, постанова не може вважатись законною і обгрунтованою та підлягає скасуванню.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Юрченка Миколи Миколайовича задовольнити частково.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП скасувати.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                         О.О. Данилова