ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

31 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10143/20
Головуючий у першій інстанції – Коверзнев В.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/494/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Шитченко Н.В.,
суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Шкарупою Ю.В.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ощадний банк України» на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2   про поділ майна подружжя,
місце ухвалення судового рішення – м. Чернігів,
дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції – 22 січня 2021 року.

                                      У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , та грошові кошти, які розміщені на рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», Чернігівському ОУ АТ «Ощадбанк», АТ «Державний експортно-імпортний банк України», АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я відповідачки; визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та стягнути зі ОСОБА_2 компенсацію частки грошових коштів, розміщених на банківських рахунках, у розмірі 500 000 грн.  
У мотивування заявлених вимог зазначав, що з серпня 1995 року по 25 вересня 2020 року перебував у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , під час якого подружжям було придбано житловий будинок, а також накопичені значні грошові кошти, які у подальшому були розміщені на депозитних рахунках у банківських установах м. Чернігова на ім`я ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу вони з колишньою дружиною не можуть дійти згоди щодо поділу спільного сумісного майна, що зумовило звернення до суду. 
Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення доказів, в якій просив витребувати в АТ КБ «ПриватБанк», АТ АБ «Укргазбанк», АТ «Ощадний банк України», АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» відомості про наявність і стан рахунків у національній та іноземних валютах, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , про рух коштів та операції по рахунках за період з 01 січня 2013 року по теперішній час (номери рахунків, дати їх відкриття, суми коштів на рахунках, суми нарахованих відсотків, дати внесення та отримання коштів, дати закінчення строку дії договорів), а також засвідчені копії договорів (заяв на відкриття рахунків), мотивуючи її тим, що наведена інформація містить банківську таємницю, яка не може бути розголошена стороннім особам.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено у повному обсязі та зобов`язано банківські установи, у тому числі АТ «Ощадний банк України», надати витребувану інформацію в строк до 10 грудня 2020 року.  
Ухвалою від 22 січня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова наклав на АТ «Державний ощадний банк України» штраф у розмірі 6 810 грн, який належить зарахувати в дохід Державного бюджету України, та встановив новий строк подання доказів – до 17 лютого 2021 року включно. Витребував у АТ КБ «Державний ощадний банк України» засвідчені копії договорів, перелічених у резолютивній частині ухвали.
В апеляційній скарзі АТ «Ощадбанк», посилаючись на неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення штрафу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що подання АТ «Ощадбанк» витребуваних у справі доказів відбулося з пропущенням встановленого строку з поважних і незалежних від банку причин.
Представник товариства зазначає, що ухвала про витребування інформації від 13 листопада 2020 року на юридичну адресу товариства не надсилалась, і будь-яка інформація щодо отримання за юридичною адресою АТ «Ощадбанк» поштової кореспонденції від районного суду в системі електронного документообігу відсутня.
Звертає увагу на ту обставину, що в ухвалі суду від 23 грудня 2020 року конкретно указано, що ухвалу від 13 листопада 2020 року не було направлено на юридичну адресу банківської установи, у зв`язку з чим і був установлений новий строк для подання доказів – до 12 січня 2021 року та постановлено направити судове рішення за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г. Обидві вищезазначені ухвали суду надійшли на адресу АТ «Ощадбанк» лише 29 грудня 2020 року.
Наголошує на відсутності у банку об`єктивної можливості своєчасно надати інформацію у встановлений судом строк (до 12 січня 2021 року), враховуючи те, що витребувана інформація стосувалася значного проміжку часу – 7 років, тому банк звертався до ТОВ «ОСГ Рекордз Менеджмент Центр», яке здійснює централізоване архівне зберігання документів і яке в період новорічних та різдвяних свят не працювало у звичайному робочому режимі. Беручи до уваги значну кількість вихідних і святкових днів у січні 2021 року, витребувану інформацію було надіслано на адресу районного суду тільки 29 січня 2021 року.
Також зауважує на тому, що на підставі постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 у період з 08 по 24 січня 2021 року було впроваджено посилені карантинні заходи, у зв`язку з чим частина співробітників банку була переведена на дистанційний режим роботи, що, у свою чергу, призвело до продовження строків опрацювання документів і також уповільнило підготування необхідної для суду інформації. 
Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника АТ «Ощадбанк», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Дійшовши висновку про необхідність накладення на АТ «Ощадбанк» штрафу у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд першої інстанції виходив з того, що указана юридична особа у встановлений термін не надала суду витребувані ухвалою докази та не повідомила про причини неможливості їх подання.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, в якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , та грошові кошти, які розміщені на рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», Чернігівському ОУ АТ «Ощадбанк», АТ «Державний експортно-імпортний банк України», АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я відповідачки; визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та стягнути зі ОСОБА_2 компенсацію частки грошових коштів, розміщених на банківських рахунках, у розмірі 500 000 грн (а.с. 2-4).
Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення доказів, в якій просив витребувати в АТ КБ «ПриватБанк», АТ АБ «Укргазбанк», АТ «Ощадний банк України», АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» відомості про наявність і стан рахунків у національній та іноземних валютах, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , про рух коштів та операції по рахунках за період з 01 січня 2013 року по теперішній час (номери рахунків, дати їх відкриття, суми коштів на рахунках, суми нарахованих відсотків, дати внесення та отримання коштів, дати закінчення строку дії договорів), а також засвідчені копії договорів (заяв на відкриття рахунків) (а.с. 23-25).
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено у повному обсязі та зобов`язано банківські установи, зокрема, АТ «Ощадбанк» надати витребувану інформацію в строк до 10 грудня 2020 року. В ухвалі адреса банку зазначена як: м. Чернігів, пр. Миру, 19 (а.с. 38-39).
16 листопада 2020 року копія даної ухвали була направлена для виконання АТ «Ощадбанк» за указаною у судовому рішенні адресою (а.с. 40). 
23 грудня 2020 року судом першої інстанції було винесено ухвалу про накладення на АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України» штрафу за неподання доказів та неповідомлення про неможливість їх надання у розмірі 6 810 грн з кожного на користь держави та встановлено новий строк для подання доказів – до 12 січня 2021 року включно (а.с. 48-50). Також суд ухвалив повторно направити АТ «Ощадбанк» для виконання копію ухвали про забезпечення доказів від 13 листопада 2020 року за адресою реєстрації місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г зі встановленням нового строку для подання доказів – до 12 січня 2021 року, зазначивши у мотивувальній частині ухвали, що процесуальний документ на юридичну адресу банку не направлявся. 
Згідно з супровідним листом Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2020 року № 750/10143/20/46614/2020 (а.с. 51) копія наведеної вище ухвали суду була скерована до АТ «Ощадбанк» за адресою: вул. Госпітальна, 12-Г, м. Київ та отримана адресатом 28 грудня 2020 року, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 52). 
З доданої до апеляційної скарги копії списку згрупованих поштових відправлень, відправлених рекомендованими листами, вбачається, що 29 січня 2021 року АТ «Ощадбанк» надіслало до Деснянського районного суду м. Чернігові відправлення за № 87562826, про що мається запис під № 42 (а.с. 76, 78-83).  
Як свідчить зроблений апеляційним судом витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 111), місцезнаходження юридичної особи АТ «Ощадбанк» указано як: Україна, 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г.  
Статтею 80 ЦК України визначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. 
Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом (ч.ч. 1, 4 ст. 89 ЦК України).
Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Чинним законодавством не передбачено порядок вручення копії ухвали суду, тому, відповідно до приписів ч. 9 ст. 10 ЦПК України (аналогія закону), підлягають застосуванню положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України, якими регулюються подібні правовідносини, а саме, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, юридичним особам – за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
За змістом ч. 1 ст. 26 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Як убачається з положень ч. 6 ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (ч. 7 ст. 84 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд першої інстанції, враховуючи вищенаведені норми та обставини справи, дійшов правильного висновку про застосування до АТ «Ощадбанк» заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, дотримавшись указаних положень процесуального закону.
Так, постановляючи 13 листопада 2020 року ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів, Деснянський районний суд м. Чернігова зобов`язав банківські установи, у тому числі й АТ «Ощадбанк» надати витребувану інформацію в строк до 10 грудня 2020 року.
З`ясувавши у подальшому, що копія даної ухвали на юридичну адресу АТ «Ощадбанк» не направлялася, районний суд ухвалою від 23 грудня 2020 року встановив товариству новий строк для подання доказів – до 12 січня 2021 року включно, направивши повторно копію ухвали про забезпечення доказів. Указану судову кореспонденцію банк отримав 28 грудня 2020 року. 
На виконання ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2020 року АТ «Ощадбанк» підготувало необхідну інформацію та відправило її до суду поштовим зв`язком лише 29 січня 2021 року. 
Таким чином, АТ «Ощадбанк», знаючи достеменно про необхідність подання витребуваних доказів до 12 січня 2021 року та наявність обставин, які можуть уповільнити підготування необхідної інформації (звернення до архіву банку, наявність вихідних та святкових днів у січні 2021 року), порушило встановлений процесуальний обов`язок і протягом 5 днів з дня отримання ухвали не повідомило районний суд про неможливість подати докази у встановлений судом строк. Крім того, банківська установа, у відповідності до ч. 2 ст. 127 ЦПК України, мала можливість звернутися до суду із заявою про продовження встановленого судом процесуального строку.
Крім цього, апеляційний суд зважає на те, що ухвалою суду було встановлено обов`язок надати докази до 12 січня 2021 року, проте АТ «Ощадбанк» не повідомило суд про неможливість виконання ухвали ні до цього строку, ні до судового засідання, яке відбулось 22 січня 2021 року, і в ході якого судом вирішено питання про застосування заходів процесуального примусу відносно заявника. 
З огляду на викладене, посилання скаржника на відсутність об`єктивної можливості через вищенаведені обставини своєчасно надати витребувану судом інформацію не беруться апеляційним судом до уваги.
Також відхиляються доводи апеляційної скарги про впровадження на підставі постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 посилених карантинних заходів на території України, що також вплинуло на оперативність надання необхідної інформації, оскільки п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України передбачено, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом. З такою заявою АТ «Ощадбанк» до районного суду не зверталось.
Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо застосування до АТ «Ощадбанк» заходів процесуального примусу, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному тлумаченні скаржником вимог процесуального закону. За таких обставин апеляційний суд вважає, що районним судом при вирішення питання про накладення на банківську установу штрафу за ненадання у встановлений строк витребуваних доказів вірно застосовані норми чинного цивільного процесуального права, а тому оспорювану ухвалу слід залишити без змін.   
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -
      
                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ощадний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду  м. Чернігова від 22 січня 2021 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2021 року.

Головуюча:                                          Судді: