ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Мазур Ю.Ю.
суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року                                                                                    Справа № 752/20427/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                      Епель О.В., 
суддів:                                             Карпушової О.В., Кобаля М.І.,
за участю секретаря                     Сакевич Ж.В.,
позивача                               ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього 
ОСОБА_2 

до                     Голосіївського районного відділу 
Центрального міжрегіонального управління 
Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області
          
про                     визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
          Історія справи.
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Голосіївського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - відповідач)  про: 
- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі дитині ОСОБА_2 паспорту у формі паспортної книжечки, відповідного до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ із наступними змінами та доповненнями незаконними; 
- зобов`язання відповідача оформити та видати дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ із наступними змінами та доповненнями без передачі будь-яких даних про дитину і про її батьків до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номеру запису у реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців, без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року в задоволенні позову було відмовлено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством прямо передбачено, що паспорт видається у формі id-картки, яка містить безконтактний електронний носій, із застосуванням засобів Єдиного демографічного реєстру.
Не погоджуючись з таким рішенням суду та ухвалою суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій посилається на норми ЦПК України, стверджує, що суд не перевірив доводів позовної заяви, в якій позивач стверджував, що присвоєння штрих-коду людині при видачі id-картки є встановленням цифрового ідентифікатору, що уособлює антихриста.
При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції взагалі не перевірив оскаржувані дії відповідача та безпідставно розглянув цю справу, порушивши норми процесуального законодавства як КАС України, так і ЦПК України.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 відкрито провадження за цією апеляційною скаргою, учасникам справи встановлено строк на подачу відзиву, та призначено справу до судового розгляду.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.
Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:
1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;
2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;  уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;
3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;
5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 1 Положення про ДМС України, затвердженого постановою КМУ від 20 серпня 2014 р. № 360, ДМС є центральним органом виконавчої влади.
Згідно з Типовим положенням про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженим постановою КМУ від 25 травня 2011 р. № 563, Управління ДМС є територіальними органами ДМС.
Отже, адміністративним процесуальним законодавством чітко розмежовано предметну підсудність місцевих загальних судів як адміністративних та окружних адміністративних судів та віднесено спори із суб`єктами владних повноважень, зокрема органами ДМС України з приводу вчинення ними владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) або прийняття рішень до юрисдикції адміністративних судів.
Обставини, установлені апеляційним судом.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що позивачем у цій справі є фізична особа, а саме ОСОБА_1 , яка звертається з позовом у цій справі в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 . 
Місцем реєстрації проживання ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 .
Відповідачем у цій справі є Голосіївський РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, тобто орган державної влади, який знаходиться за адресою: 03039 м. Київ, вул. Голосіївська, 15.
Предметом спору в цій справі є владно-управлінські дії Голосіївського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо відмови у видачі паспорту книжечки, тобто дії суб`єкта владних повноважень.
Отже, ця адміністративна справа підсудна Окружному адміністративному суду м. Києва, а не Голосіївському районному суду м. Києва, яким її було розглянуто та вирішено спір.
При цьому, апеляційним судом враховуються висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому Суд, зокрема зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» («Занд проти Австрії») визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо предметної підсудності цієї справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених, зокрема статтею 20 Кодексу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для здійснення перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 238, 242-244, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року - скасувати та направити справу № 752/20427/20 для розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 09 червня 2021 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      О.В. Карпушова           
                                                                                                      М.І. Кобаль