07.04.21
22-ц/812/586/21
                                                         
МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 489/1548/20 
Провадження № 22-ц/812/586/21 
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах : 
головуючого – Темнікової В.І.,
суддів – Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В., 
із секретарем судового засідання – Колосовою О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Коваленка І.В. в приміщенні того ж суду, про скасування заходів забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є законними представниками неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради в частині визнання недійсним ордерів та виселення, - 
В С Т А Н О В И В :
       
       У грудні 2020 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову відносно квартири АДРЕСА_1 , застосованих ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.04.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , які є законними представниками неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування рішення виконавчого комітету міської ради в частині визнання недійсним ордерів та виселення.
       В обґрунтування заяви зазначав, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2020 року були вжиті заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення виконавчого комітету в частині визнання недійсними ордерів та виселення шляхом заборони управлінню комунального майна Миколаївської міської ради видавати розпорядження про приватизацію житла - квартири АДРЕСА_1 ; заборони департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в спірній квартирі та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
       22 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Миколаєва виніс рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю. 
       Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.10.2020р. рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.09.2020р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - залишено без змін. Рішення набрало законної сили 27.10.2020 року.
       Посилаючись на положення ст.158 ЦПК України та враховуючи, що спір по суті в даній справі вирішений, що Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення щодо повної відмови у задоволенні позову у даній справі, яке набрало законної сили, підстави та потреба в забезпеченні позову, а саме в арешті квартири, в забороні вчиняти дії щодо реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вказаній квартирі та щодо заборони видавати розпорядження про приватизацію житла відпали, а вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають відповідачам реалізувати свої права, пов`язані із правом мати реєстрацією місця проживання та права на користування житлом, ОСОБА_2 просив скасувати заходи забезпечення позову у даній справі.
       Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.
       Скасовано заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.12.2015 у цивільній справі № 489/1548/20 (провадження 2-з/489/14/20) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення виконавчого комітету в частині визнання недійсним ордерів та виселення.
       Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову та призначити новий судовий розгляд.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що її не було належним чином повідомлено про призначення судового засідання на 28.01.2021 року, а коли 29.01.2021 року вона подала заяву про відкладення судового розгляду, то його було перенесено на 02.02.2021 року і знов належним чином її не повідомлено, чим порушено її право на безпосередню участь в судовому засіданні.
Тому, посилаючись на положення ч. 2 ст. 158 ЦПК України, згідно яких клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні, а також на положення ч. 1 ст.222 та п. 1 ч.2 ст.223 ЦПК України, який передбачає, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову та призначити новий судовий розгляд.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу у справі, суд виходив з того, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2020р. по справі № 489/1548/20 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Додатковим рішенням суду від 01.10.2020р. з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто 1681,60 грн. судового збору.
       Вказане рішення постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.10.2020 змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, виклавши його в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення залишено без змін.
       Матеріалами цивільної справи підтверджується, що ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.04.2020р. цивільний позов ОСОБА_1 було забезпечено шляхом заборони Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради видавати розпорядження про приватизацію житла - квартири АДРЕСА_1 ; заборони Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради реєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , а також накладенням арешту на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради на підставі договору придбання житла від 23.05.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 1216.
       При ухваленні рішення питання про скасування заходів забезпечення позову вирішено не було, що на теперішній час перешкоджає реалізації відповідачами свої прав на нерухоме майно.        
       Враховуючи положення ч.9 ст. 158 ЦПК України, а також те, що рішення в цивільній справі, яким відмовлено в задоволенні позову, набрало законної сили і подальше збереження забезпечення позову порушує право відповідачів на користування нерухомим майном, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заяви про скасування заходів забезпечення позову та її задоволення. 
Висновки суду відповідають обставинам справи та законодавству, яке регулює спірні правовідносини.
Так, згідно ч.1 та 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справ. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
Відповідно до ч.7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. № 9 роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
          В той же час, згідно ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.  У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч.10 ст. 158 ЦПК України).
Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.
Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2020р. по справі № 489/1548/20 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Додатковим рішенням суду від 01.10.2020р. з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто 1681,60 грн. судового збору.
       Вказане рішення постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.10.2020р. змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення залишено без змін.
          Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Отже, рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2020р. в не зміненій частині та постанова Миколаївського апеляційного суду від 27.10.2020р., якими у задоволенні позову ОСОБА_1 у даній справі відмовлено, набрали законної сили.
За такого суд правомірно з урахуванням положень ч.9 ст. 158 ЦПК України скасував заходи забезпечення позову, вжиті у даній справі ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.04.2020р.
Доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення ОСОБА_1 належним чином про призначення судового засідання на 28.01.2021 року та на 02.02.2021 року, що призвело на її думку до порушення її права на безпосередню участь в судовому засіданні, не є підставою для скасування ухвали суду, виходячи з наступного.
Матеріали справи містять дані про те, що ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14 грудня 2020р. розгляд справи було призначено на 28 січня 2021р. на 08-10год.
Учасникам справи направлялись судові повістки про виклик до суду на зазначені дату та час, зокрема ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 . Проте вони були повернуті суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.
         Відповідно до пунктів 3 та 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки, зокрема, є:  день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду або  день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За такого суд правомірно вважав, що учасники справи, в тому числі і ОСОБА_1 вважаються такими, яким судові повістки вручені, а тому є належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. 
Як убачається з протоколу судового засідання від 28 січня 2021р. фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дана норма права передбачає, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Також в протоколі зазначено, що судове рішення буде ухвалено згідно ч.4 ст. 268 ЦПК України.
          Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України  у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.  Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст ухвали суду за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову було складено судом 02 лютого 2021р., що і є за законом датою ухвалення рішення у даному випадку. При цьому справа не призначалася до розгляду на 02 лютого 2021р., як помилково вважає ОСОБА_1 , а тому вона не повинна була повідомлятися про час і місце розгляду справи на 02 лютого 2021р.
Отже, доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування ухвали суду.
Проаналізувавши всі викладені вище обставини у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що в силу положень ст. 375 ЦПК України підстави для скасування ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                

Судді:                                                        

Повний текст постанови складено 08 квітня 2021 року