ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/141/21	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С. 	
Провадження № 33/817/266/21 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 р.                                                                 м. Тернопіль

       Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є., 
       з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Мужа В.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
       Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 454 грн.
       Згідно даної постанови, ОСОБА_1 4 січня 2021 року о 16 год. 50 хв. в м.Теребовлі по вул.Січових Стрільців Тернопільської області керував транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
       Також ОСОБА_1 4 січня 2021 року о 17 год. 50 хв. в м.Теребовлі по вул.Шевченка Тернопільської області продовжив керувати транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора “Драгер-6810” та огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі катагорично відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
       Розгляд справи за вказаними протоколами здійснювався в об`єднаному провадженні.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, а також провести почеркознавчу експертизу, щоб встановити яким поліцейським виконано підпис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 467802.
       Вказані вимоги мотивує тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 467802 від 4 січня 2021 року складено не інспектором ОСОБА_2 , а іншим поліцейським чоловічої статі, який фактично вносив запис у бланк протоколу на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується даними відеофіксації вчиненого правопорушення та показаннями свідка ОСОБА_3 .. 
       Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
       Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858 (далі Інструкція), за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.
       Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 № 467802 від 4 січня 2021 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.
       З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння у медичному закладі.
       Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтримав надані ним письмові пояснення та підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду його стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
       Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент його зупинки працівниками поліції; його відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, ознаки якого були встановлені працівниками поліції в ході їх спілкування, на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, та присутність при цьому двох свідків доводиться також даними, відображеними на відеозаписі з відеореєстратора та нагрудних камер працівників поліції. З цього ж відео вбачається, що під час розмови із працівником поліції ОСОБА_1 підтвердив факт вживання ним алкоголю, однак зазначав, що в стані сп`яніння не перебуває.
       В апеляційній скарзі апелянт вказує про те, що протокол складено інспектором поліції чоловічої статі, що підтверджується доданим до даного протоколу відеозаписом, а не інспектором поліції Чичук В.Б., що суперечить вимогам п.12 Інструкції, а отже протокол складено із порушеннями, які є підставою для скасування постанови місцевого суду.
       Так, судом встановлено, що 04 січня 2021 року до складу екіпажу патрульної поліції входили поліцейські СРПП Теребовлянського ВП Замойський В.М. та ОСОБА_2 ..
       Як пояснив в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_5 , він у складі екіпажу з ОСОБА_6 здійснювали патрулювання міста та виявили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який рухався повільно та петляв по дорозі, що викликало у них підозру, а також водій керував автомобілем без ременя безпеки, що й стало підставою для його зупинки. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 , виникла підозра, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від водія був різкий запах алкоголю та поведінка, що не відповідає обстановці. У зв`язку із цим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі на що він категорично відмовився. Протокол про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено особисто поліцейською ОСОБА_2 ..
       Аналогічні пояснення з приводу оформлення матеріалів про адмінправопорушення дала поліцейська ОСОБА_2 , яка також зазначила, що протокол відносно ОСОБА_1 був оформлений нею особисто.
       З оглянутого відеозапису, долученого до протоколу серії ДПР18 № 467802 від 4 січня 2021 року не вбачається, що його складав не ОСОБА_2 , а інший працівник поліції.
       При цьому, як ствердив захисник апелянта, з приводу незаконності дій поліцейських під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення до правоохоронних органів чи суду не зверталися. 
       Таким чином доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи та не спростовують доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним даного правопорушення.
       Також, з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 № 465552 від 4 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.
       З письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння у медичному закладі.
       Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали свої пояснення, які наявні в матеріалах справи та підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду його на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
       Зазначені обставини доводяться також даними, відображеними на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції.
       Як вбачається з відтвореного відео, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 поводив себе агресивно, ігнорував вимоги працівників поліції та тривалий час ухилявся від відповіді щодо проходження огляду, та зрештою відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу “Драгер”, при цьому ОСОБА_1 також категорично відмовився пройти його у медичному закладі у присутності двох свідків.
       Присутність на місці відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 двох свідків доводиться зафіксованими даними на долученому до матеріалів справи вказаному вище відеозаписі.
       Отже, встановлено, що на місці відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння були присутні два свідка, які були запрошені працівниками поліції, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Таким чином, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       При цьому, місцевий суд вірно критично оцінив покази свідка сторони захисту ОСОБА_9 з приводу відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки такі покази спростовуються усіма наявними у матеріалах справи іншими узгодженими між собою доками та які доповнюють одні одних.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35, 36 КупАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :
       
       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . — залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського
апеляційного суду                                                                 Л.Є. Галіян