ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/2180/20	Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М. 	
Провадження № 22-ц/817/320/21 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 311000000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Костів О. З., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
та представників сторін 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2020 року (ухвалене суддею Сташків Н.М., повний текст якого складено 23 грудня 2020 року) у цивільній справі № 607/2180/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільтепло" про визнання недійсним строкового трудового договору, стягнення заробітної плати, індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, –

В С Т А Н О В И В:
       
       У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Тернопільтепло” (далі – ТОВ “Тернопільтепло”) про визнання недійсним строкового трудового договору від 13.06.2019р., стягнення заробітної плати в розмірі 39999,54 грн, індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.
       Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 17.01.2019 року по 31.05.2019 року він працював машиністом (кочегаром) котельні ТОВ “Тернопільтепло” за строковим трудовим договором. 14.06.2019 року його знову прийнято на роботу машиністом (кочегаром) котельні ТОВ “Тернопільтепло” за строковим трудовим договором та 20.08.2019 року звільнено у зв`язку з закінченням строку дії договору. Вважає, що договір не відповідає вимогам ч. 2 ст. 23 КЗпП України, оскільки відсутні підстави вважати, що, виходячи з характеру роботи чи з інших передбачених законом вимог, трудові відносини не могли бути встановлені на невизначений строк, тому просив визнати його недійсним у частині визначення строку. При укладенні зазначеного трудового договору термін дії договору не був у ньому зазначений та йому усно повідомлено, що цей строк буде узгоджено з ним додатково. Договір змусили його підписати під тиском, без надання можливості детально ознайомитись із його змістом. У його заяві про прийняття на роботу від 10.06.2019 року та наказі від 13.06.2019 року про прийняття на роботу не зазначено строк дії трудового договору.
       Вказав, що зазначений договір суперечить вимогам трудового законодавства та Колективному договору ТОВ “Тернопільтепло”, оскільки згідно умов колективного договору мінімальна погодинна тарифна ставка повинна становити 73,92 грн. Виходячи з зазначеного розміру мінімальної погодинної тарифної ставки, враховуючи, що заробітна плата нараховувалась та виплачувалась за погодинною тарифною ставкою в розмірі 56 гривень, починаючи з 17 січня 2019 року йому не доплачено 5495,47 гривень за роботу в нічний час, 241,71 гривень за роботу у святкові дні та 215,04 гривень за понаднормову роботу. Також йому не виплачувалась премія, передбачена п. 4.9.2 Колективного договору та п. 2.3 Положення про преміювання працівників, розмір якої за вказаний період, виходячи з вищевказаного розміру тарифної ставки, повинен становити 21436,80 гривень. Відтак, загалом відповідачем не доплачено 39999,54 грн. заробітної плати. У зв`язку з невиплатою зазначеної суми він має право на її індексацію, розмір якої станом на 17 лютого 2020 року становить 65,16 гривень, компенсацію втрати цієї частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 472,94 гривень, та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого за період з 20 серпня 2019 року по 30 січня 2020 року становить 63438,20 гривень.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
       Не погоджуючись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог та скасувати ухвали суду від 24 червня 2020 року про відмову у витребуванні доказів (техніко-економічні показники котелень за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , зокрема характеристики котлів, їх теплопродуктивність в ГДж/год та Гкал/год тощо; перелік професій і посад зі шкідливими і важкими умовами праці, зокрема машиніста (кочегара) котельні; результати проведення атестації робочих місць, зокрема машиніста (кочегара) котельні; поточні плани діяльності ТОВ “Тернопільтепло” помісячно за період: січень – серпень 2019 року та документи, що підтверджують результати їх виконання чи невиконання; журнали прийому і здачі змін (виробничого журналу) або інші документи, що підтверджують факт виходу на роботу та факт здачі зміни машиністів (кочегарів), зокрема ОСОБА_1 за період з січня по серпень 2019 року) та від 26 червня 2020 року про відмову у призначенні судово-технічної експертизи рукописного тексту до посадової інструкції машиніста (кочегара) котельні третього розряду.
       Апелянт вказав, що згідно заяви про прийняття на роботу від 10.06.2019 року та наказу від 13.06.2019 року його прийнято на посаду машиніста (кочегара) котельні за строковим трудовим договором до закінчення терміну дії строкового договору, однак в договорі, який він підписав під тиском, не було зазначено строк його дії. Вважає безпідставним посилання суду на сезонність його роботи, оскільки укладення спірного договору обумовлено виниклою необхідністю виробництва теплової енергії для подачі гарячої води в літній період , однак гаряча вода подається круглорічно.
       Вважає, що дії відповідача суперечать умовам колективного договору, в якому врегульовано питання оплати праці, встановлено мінімальну погодинну тарифну ставку некваліфікованого робітника та єдину сітку міжрозрядних тарифних коефіцієнтів. Заробітна плата йому нараховувалась та виплачувалась, як машиністу (кочегару) 3 розряду згідно штатного розкладу з розрахунку погодинної тарифної ставки 56 грн. 
       Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 336 (далі Довідник) 5 розряд машиніста (кочегара) котельні обслуговує водогрійні та парові котли з сумарною теплопродуктивністю понад 84 до 273 ГДж/год (понад 20 до 65 Гкал/год), які працюють на твердому паливі. Згідно наявної в мережі інтернет інформації потужність котелень на яких він працював становила: по АДРЕСА_2 — 60,0 Гкал/год, по АДРЕСА_1 — 54,8 Гкал/год, по АДРЕСА_3 — 20,64 Гкал/год, тому його розряд повинен бути 5 і оплата праці проводитись за цим розрядом з розрахунку мінімальної погодинної тарифної ставки 73,62 грн. (30х1,6х1,54).
       Згідно наданих відповідачем розрахункових листків за січень-серпень 2019 року йому нараховано 660 годин погодинної тарифної ставки, 218 годин за роботу в нічний час, 460 годин простою, 13.6 годин роботи у святкові дні, 12 годин за наднормову роботу і за години роботи відповідач повинен був виплатити йому заробітну плати з розрахунку погодинної тарифної ставки в розмірі 71456 грн, однак було нараховано та виплачено 54133,33 грн.
       Згідно Положення про преміювання працівників ТОВ “Тернопільтепло” за поточні результати праці за підсумками роботи за місяць, затвердженого додатком до Колективного договору, розмір премії визначається у відсотковому відношенні до годинної тарифної ставки (посадового окладу), зокрема за категоріями працівників — кваліфіковані робітники- 30%. Відповідно до пункту 2.3 даного Положення премію нараховують та виплачують за умови виконання товариством техніко-економічних показників, визначених поточними планами його діяльності на поточний місяць. Враховуючи наведене відповідачем не виплачено премії на суму-71456,00х30%=21436,80 грн.
       Всього сума невиплаченої заробітної плати становить 39999,54 грн., яка підлягає стягненню з урахуванням її індексації 769,53 грн. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати в розмірі 1766,60 грн.
       Зважаючи на те, що у день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, що також підтверджується постановою Тернопільського апеляційного суду від 4.09.2020 року про стягнення на його користь допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 3699,60 грн., які він отримав 22.10.2020 року, просив стягнути з відповідача 200419,80 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку.
       Зазначив, що докази, які він просив витребувати у відповідача мають значення для вирішення питання щодо його розряду і розміру погодинної тарифної ставки та розміру премії, який виплачується відповідно до розміру заробітної плати. Призначення експертизи може підтвердити недопустимість та підробленість посадової інструкції машиніста (кочегара) 3 розряду.
       У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ “Тернопільтепло” просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
       Відповідач вказав, що позивач подав заяву про прийняття його на роботу на посаду машиніста (кочегара) котельні на термін згідно зі строковим трудовим договором, 13 червня 2019 року було укладено строковий трудовий договір на строк до 20.08.2019 року та відповідач був ознайомлений з наказом про прийняття на роботу з 14 червня 2019 року до закінчення терміну дії строкового договору, тому відсутні підстави визнавати оспорюваний договір недійсним.
       Робота машиніста (кочегара) котельні в ТОВ “Тернопільтепло” відповідає кваліфікації робітника 3 розряду. В Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників кваліфікаційні розряди встановлюються відповідно до складності робіт, як правило, без врахування умов праці. На сайті відповідача в розділі обладнання розміщено інформацію про потужність котелень. Позивач помилково надає інформацію котелень, із сайту КП “Тернопількомуненерго” та посилається на характеристики котелень, що обслуговують водогрійні та парові котли, в той час як котельні ТОВ “Тернопільтепло” працюють на твердому паливі.
       Звертає увагу суду на помилковий розрахунок позивачем мінімальної погодинної ставки ОСОБА_1 . Посада машиніста котельні 3 розряду відноситься до категорії “Робітники” і відповідно до змін Колективного договору на 2017-2018 року: мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду встановлюється 140 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тарифна ставка робітника 1 розряду встановлюється з коефіцієнтом 1,6 до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду ( пункти 4.3.5.1, 4.3.5.2). Розрахунок тарифної ставки наступний: мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду =140% х 2007,00 грн (розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи у 2019 році липень-листопад)=2908,80 грн. Середньомісячну кількість годин за рік знаходять розділивши фонд робочого часу у відповідному році на 12, тому цей показник у 2019 році становить 1993:12=166,1 год. Розмір годинної мінімальної ставки робітника 1 розряду = 2809,80 грн : 166,1 год = 16,92 грн. Тарифна ставка робітника 1 розряду =16,92 х 1,6 = 27,10 грн. Згідно додатку 10 Колективного договору “Єдина сітка тарифних коефіцієнтів ТОВ “Тернопільтепло” міжрозрядний тарифний коефіцієнт робітника 3 розряду дорівнює 1,2 то тарифна ставка робітника 3 розряду = 27,1 х 1,2 = 32,52 грн. Згідно штатного розпису погодинна тарифна ставка машиніста (кочегара) котельні становить 56 грн за одну годину і ОСОБА_1 подано заяву про прийняття на роботу на посаду машиніста (кочегара) котельні з погодинною тарифною ставкою згідно штатного розпису на термін згідно строкового договору. Така тарифна ставка передбачена в пункті 4.1 строкового трудового договору.
       Зазначило, що премія не є складовою частиною заробітної плати , а відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат і виплата конкретному працівнику здійснюється власником підприємства. Відповідно до Положення про преміювання працівників товариства вона нараховується індивідуально, може призначатись окремим працівникам за наказом директора. 
       Посилається на Постанову Верховного Суду від 25,07.2018 року у справі № 809/575/16 в якій зазначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності так само як і премія не відносяться до обов`язкових платежів від підприємства, а тому у разі невиплати таких сум при звільнені роботодавця не можна притягувати до відповідальності за затримку розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України.
       Вважає, що суд правильно відмовив у задоволенні клопотання про витрубування техніко-економічних показників котелень, оскільки вони знаходяться у відкритому доступі на сайті ТОВ “Тернопільтепло” у розділі обладнання , а журнал прийому і здачі змін (виробничий) журнал відсутній, про що відповідач повідомляв у своїх листах та у суді. Також суд правильно відмовив у призначенні судово-технічної експертизи, оскільки призначення вказаної експертизи не є обов`язковим, клопотання подане з порушенням строків на подання доказів і позивач не обґрунтував які обставини, що мають значення для справи, зможе вона підтвердити. 
       В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що позивач дійсно позмінно працював у котельнях товариства що на АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_4 , однак раніше він працював кочегаром 5 розряду у КПТМ “Тернопільміськтеплокомуненерго” Тернопільської міської ради і при написанні позову виходив з потужності цих котлів.
       Представник ТОВ “Тернопільтепло” апеляційної скарги не визнала та додатково пояснила, що товариство на підставі дозвільних документів встановило на території котелень КПТМ “Тернопільміськтеплокомуненерго” по одному котлу в чотирьох котельнях, в трьох з яких працював позивач і вироблену теплову енергію на підставі укладеного договору продавало КПТМ “Тернопільміськтеплокомуненерго” в опалювальний сезон. У зв`язку з необхідністю ремонту котлів КПТМ “Тернопільміськтеплокомуненерго” у літній період та необхідністю подачі теплої води населенню підприємство уклало з їх товариством договір на поставку теплової енергії тимчасово протягом двох місяців і з цим було пов`язано укладення строкових трудових договорів з позивачами та іншими особами, які працювали кочегарами в опалювальний період. Характеристики та потужність котлів у КПТМ “Тернопільміськтеплокомуненерго” та ТОВ “Тернопільтепло” є різними, тому позивач згідно з кваліфікаційними характеристиками професій працівників працював машиністом 3 розряду.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 17.01.2019 року до 31.05.2019 року працював у ТОВ “Тернопільтепло” на посаді машиніста (кочегара) котельні за строковим трудовим договором. 
       Закінчення строку цього трудового договору обумовлене виведенням з експлуатації на період до початку опалювального сезону основних засобів (трьох твердопаливних водогрійних котлів з обладнанням) та закінченням опалювального сезону відповідно до наказу ТОВ “Тернопільтепло” № 31/05/2019-1 від 31.05.2019 року. В додатку до наказу зазначено характеристику котлів (а.с.154-155). 
       У зв`язку з виникненням необхідності виробництва теплової енергії для подачі гарячої води в літній період з 10.06.2019 року директором ТОВ “Тернопільтепло” видано наказ № 10062019 про забезпечення прийому на роботу тимчасових працівників – машиністів (кочегарів) котелень (за строковими трудовими договорами) для роботи експлуатаційної дільниці протягом літнього періоду.
       10 червня 2019 року позивач подав відповідачу заяву про прийняття його на роботу на посаду машиніста (кочегара) котельні на термін згідно зі строковим трудовим договором із погодинною тарифною ставкою згідно штатного розпису (а.с.11). 
       13 червня 2019 року між сторонами укладений строковий трудовий договір на строк до 20 серпня 2019 року з погодинною тарифною ставкою в розмірі 56 грн за одну годину (а.с.14-15).        
       Наказом № 13/03/2019 від 13.06.2019 року позивача та ще трьох осіб прийнято на посаду машиніста (кочегара) котельні за строковим договором роботу до закінчення терміну дії строкового трудового договору (а.с.11 зв.). 
       14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до директора товариства із заявою про розірвання строкового договору у зв`язку із закінченням терміну дії договору.
       Наказом № 20/08/2019 від 20.08.2019 року у зв`язку із закінчення терміну дії строкового договору звільнено з роботи ОСОБА_1 з 20.08.2019 року відповідно до п.2 статті 36 КЗпП України.
       За час роботи ОСОБА_1 у товаристві заробітна плата виплачувалась згідно штатного розпису з розрахунку 56 грн. за одну годину роботи.
       Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання трудового договору укладеного сторонами недійсним в частині його строку, а також що заробітна плата нараховувалась та виплачувалась позивачу відповідно до умов договору та що у день звільнення з позивачем проведено повний розрахунок.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного. 
       Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 
       Згідно зі ст. 23 КЗпП трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
       Частиною 7 ст. 96 КЗпП передбачено, що віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або органом, уповноваженим власником, згідно з професійними стандартами (кваліфікаційними характеристиками) за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).
       Згідно з ч. 1 – 4 ст. 97 КЗпП оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
       Відповідно до ст. 106 – 108, 113 КЗпП робота в надурочний час за погодинною системою оплати праці оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Робота у святковий і неробочий день працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, оплачується у подвійному розмірі – у розмірі подвійної годинної або денної ставки. Робота у нічний час оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).
       Згідно зі ст. 116 – 117КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
       Відповідно до ст. 2 Закону України “Про оплату праці” до структури заробітної плати входить: 1) основна заробітна плата – винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; 2) додаткова заробітна плата – винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; 3) інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
       Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови №9 від 06.11.1992 року “Про практику розгляду судами трудових спорів” від 06.11.1992р. № 9 що згідно з ч. 2 ст. 23 КЗпП (в редакції від 19 січня 1995 року) трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. 
       Судом встановлено, що у зв`язку з виникненням необхідності виробництва теплової енергії для подачі гарячої води в літній період з 10.06.2019 року директором ТОВ “Тернопільтепло” видано наказ № 10062019 про забезпечення прийому на роботу тимчасових працівників – машиністів (кочегарів) котелень (за строковими трудовими договорами) для роботи експлуатаційної дільниці протягом літнього періоду.
       На підставі заяви позивача від 10.06.2019 року про прийняття його на посаду машиніста (кочегара) на термін згідно зі строковим трудовим договором та оплатою згідно штатного розпису між сторонами було укладено строковий трудовий договір з терміном дії до 20.08.2019 року та погодинного тарифною ставкою у розмірі 56 грн. 14.08 2019 року позивач звернувся із заявою про розірвання строкового договору у зв`язку із закінченням терміну дії договору. 
       Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним строкового трудового договору в частині визначення його строку дії.
       Доводи апелянта про те, що трудовий договір міг бути безстроковим з тих підстав, що подача гарячої води здійснюється населенню міста круглорічно не заслуговують уваги суду, оскільки в суді апеляційної інстанції на підставі пояснень представників сторін встановлено, що ТОВ “Тернопільтепло” не є безпосереднім надавачем послуг теплової енергії та гарячої води населенню міста, а на підставі окремих укладених договорів поставляє (продає) теплову енергію КПТМ “Тернопільміськтеплокомуненерго” у зв`язку з цим укладався строковий трудовий договір на час обумовлений замовником (ремонт котлів). Сторони підтвердили, що такий договір надавався суду та у долученні його до матеріалів було відмовлено.
       Вимоги позивача про стягнення заробітної плати позивач обґрунтовував тим, що заробітна плата йому повинна виплачуватись з розрахунку оплати праці машиніста (кочегара) 5 розряду - 73.62 грн за годину роботи згідно умов Колективного трудового договору. При цьому позивач посилався на потужність котлів які він обслуговував працюючи машиністом-кочегаром 5 розряду в КПТМ “Тернопільміськтеплокомуненерго”.
       Судом першої інстанції встановлено, що у строковому трудовому договорі та наказі про прийняття на роботу сторони не обумовили розряду машиніста (кочегара) котельні, за яким приймався ОСОБА_1 .
       В суді апеляційної інстанції встановлено, що позивач обслуговував котли ТОВ “Тернопільтепло” що знаходяться на території котелень КПТМ “Тернопільміськтеплокомуненерго” на АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_4 . За вказаними адресами розміщено по одному твердопаливному котлу потужністю по АДРЕСА_1 — 2,0 МВт, по АДРЕСА_2 — 2,0 МВт, по АДРЕСА_3 - 2,5 МВт. Згідно пункту 2.3.2 Інструкції щодо заповнення форми державного статистичного спостереження № 1- теп “Звіт про постачання теплоенергії” затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №482 від 17.08.2004 року, зареєстрованої в МЮ України 31.08.2004 року за № 1079/9678 для переводу потужності водогрійних котлів, вимірюваної в МВт, в Гкал/год треба користуватися співвідношенням:1 МВт = 0,86 Гкал/год. 
       Отже, потужність котлів, які обслуговував позивач відповідно становить 1,72 Гкал/год, 1,72 Гкал/год та 2,15 Гкал/год.
       Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №336 від 29.12.2004 року затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Відповідно до вказаного довідника кваліфікаційні розряди встановлюються відповідно до складності робіт. Завданням та обов`язком машиніста 5 розряду є обслуговування в котельні окремих водонагрійних та парових котлів з теплопродуктивністю котла понад 273 до 546 ГДж/год (понад 65 до 130 Гкал/год), які працюють на твердому паливі.
       Враховуючи, що ОСОБА_1 працюючи машиністом (кочегаром) обслуговував в котельнях товариства водогрійні котли , які працюють на твердому паливі з теплопродуктивністю , що не перевищує 3 Гкал/год тому вимоги позивача щодо обов`язку роботодавця про нарахування заробітної плати по 5 розряду є безпідставними.
       Не заслуговують уваги суду доводи апелянта про те, що згідно Колективного договору погодинна тарифна ставка ОСОБА_1 у разі роботи машиністом 3 розряду повинна становити 57,60 грн, що суперечить строковому трудовому договору, оскільки позивачем при розрахунку тарифної ставки не враховано доповнення до Колективного договору ТОВ “Тернопільтепло” на 2017-2018 року в пункті 4.3.5 розділу 4 Колективного договору, який передбачає гарантії щодо встановлення тарифних ставок та посадових окладів. Вказані доповнення надавались позивачем до позовної заяви.
       Згідно пункту 4.3.5.1 мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду встановлюється у розмірі 140 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; пункту 4.3.5.2 тарифна ставка робітника першого розряду встановлюється з коефіцієнтом 1,6 до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (а.с.28 зв.)
       Розрахунок тарифної ставки наступний: мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду =140% х 2007,00 грн (розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи у 2019 році липень-листопад) = 2908,80 грн. Середньомісячну кількість годин за рік знаходять розділивши фонд робочого часу у відповідному році на 12, тому цей показник у 2019 році становить 1993:12=166,1 год. Розмір годинної мінімальної ставки робітника 1 розряду = 2809,80 грн : 166,1 год = 16,92 грн. Тарифна ставка робітника 1 розряду =16,92 х 1,6 = 27,10 грн.
        Згідно додатку 10 Колективного договору “Єдина сітка тарифних коефіцієнтів ТОВ “Тернопільтепло” міжрозрядний тарифний коефіцієнт робітника 3 розряду дорівнює 1,2 (а.с.40), тому тарифна ставка робітника 3 розряду = 27,1 х 1,2 = 32,52 грн, а не як зазначає позивач 57,60 грн. 
       Встановивши, що згідно штатного розпису погодинна тарифна ставка машиніста (кочегара) котельні становить 56 грн за одну годину (а.с.92) і ОСОБА_1 подано заяву про прийняття на роботу на посаду машиніста (кочегара) котельні з погодинною тарифною ставкою згідно штатного розпису на термін згідно строкового договору (а.с.11) та така тарифна ставка передбачена в пункті 4.1 строкового трудового договору (14-15) суд першої інстанції підставно відмовив у стягненні заробітної плати позивачу з розрахунку тарифної ставки 73,62 грн.
       Щодо вимог позивача та доводів апеляційної скарги про стягнення невиплаченої премії в розмірі 21436,80 грн колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
       Згідно з п. 4.9.2 Колективного договору у товаристві застосовують такі основні види преміювання: винагорода за поточні результати праці за підсумками роботи за місяць згідно з відповідним положенням (додаток 2), винагорода за загальні результати роботи за рік згідно з відповідним Положенням (додаток 3), винагорода за вислугу років згідно з відповідним Положенням (додаток 3).
       Відповідно до п. 2.2 Положення про преміювання працівників ТОВ "Тернопільтепло" за поточні результати праці за підсумками роботи за місяць (додаток 2 до Колективного договору) визначено розмір премій у відсотковому відношенні до посадового окладу (тарифної ставки) за категоріями працівників, зокрема для кваліфікованих робітників він становить 30%. Премію нараховують пропорційно відпрацьованому часу у місяці, за які проводиться преміювання.
       Пунктом 2.3 цього додатку визначено, що премію нараховують і виплачують за умови виконання товариством техніко-економічних показників, визначених поточними планами його діяльності на поточний місяць; премію нараховують індивідуально, вона може мати систематичний характер та призначатися окремому працівнику згідно з наказом директора.
       Позивач своє право на премію обґрунтовує виконанням товариством техніко-економічних показників, визначених поточними планами.
       З розрахункових листів ОСОБА_1 видно, що він тривалий час не працював і йому нараховувалась оплата за простій у лютому, березні, квітні, травні та серпні 2019 року. На вказані виплати позивач також нараховує премію.
       Відмовляючи у задоволенні вказаних вимог суд першої інстанції вірно врахував пункт 2.3 Положення про преміювання працівників товариства, згідно якого вона нараховується індивідуально, може мати систематичний характер та призначається окремому працівнику згідно наказу директора. Суд вірно вказав, що премія відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та її нарахування і виплата конкретному працівнику здійснюється власником підприємства.
       Встановивши, що відповідач провів повний розрахунок з позивачем у день звільнення місцевий суд законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
       Доводи апелянта про те, що суд ухвалою суду від 24.06.2020 року незаконно відмовив у витребуванні доказів: техніко-економічних показників котелень на яких працював позивач, від чого залежить його розряд ; поточних планів діяльності товариства та їх виконання, що впливає на преміювання не заслуговують уваги суду, виходячи з вищенаведених обґрунтувань суду щодо розряду та преміювання. Крім цього в Додатку до наказу №31/05/2019 від 31.05.2019 року про графік виведення з експлуатації котлів зазначено потужність твердопаливних водогрійних котлів (а.с.155) та така інформація є доступною на сайті товариства в розділі обладнання про що зазначав представник відповідача у своїх поясненнях.
       Колегія погоджується з ухвалою суду від 26.10.2020 року про відмову у призначенні судово-технічної експертизи щодо підпису та рукописних записів на інструкції машиніста (кочегара) котельні третього розряду (а.с.129), яка на думку позивача підтвердить що вони не належать ОСОБА_1 та відповідно позивачу заробітна плата повинна нараховуватись згідно 5 розряду, тому що відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників кваліфікаційний розряд визначається відповідно до теплопродуктивності котлів, які обслуговує працівник.
       Позивач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги Постанови Тернопільського апеляційного суду від 04.09.2020 року у справі № 607/22526/19 про стягнення на його користь з відповідача допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 20 по 29 серпня 2019 року, яка на його думку підтверджує непроведення з ним розрахунку у день звільнення. 
       Однак з рішення суду першої інстанції слідує те, що позивач 18.12.2020 року в день розгляду справи по суті та ухвалення рішення, просив прийняти його письмові пояснення, в яких зазначив, що внаслідок несвоєчасної виплати 22.10.2020 року допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка стягнута постановою Тернопільського апеляційного суду від 04.09.2020 року, доводиться факт невиплати йому в день звільнення всіх належних при звільненні сум. 
       У задоволенні зазначеного клопотання судом першої інстанції відмовлено відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Суд першої інстанції виходив з того, що зміна підстав позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, допускається не пізніше, ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання. 
       Відповідно до ч.6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
       Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права та зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2020 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 03 червня 2021 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Ходоровський М.В.

                                                                               Костів О.З.