ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5931/20	

головуючий суддя І інстанції – Сіпака А.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя (доповідач):          Іванова С.М. 
                                                   суддів:           Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради   Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2020 року в адміністративній справі №280/5931/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи в розмірі семи мінімальних пенсій за віком у сумі 11466.00 грн. із урахуванням раніше отриманої ним суми у розмірі 3160.00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області  щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як інваліду війни ІІІ групи у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5  статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1  недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни ІІІ групи відповідно до частини 5  статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  - у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради   Запорізької області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що останній здійснив нарахування та виплату позивачу щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному чинним законодавством, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі приписів                  ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 02.06.2015  має статус учасника бойових дій, про що позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 , а також є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , видане 23.04.2019.
У зв`язку з наведеним, на виконання вимог  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  та з урахуванням  постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 за №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2020 році відповідачем виплачено ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 3 160,00 грн.
Разом з тим, 27.02.2020 Конституційним Судом України ухвалено рішення №3-р/2020, яким визнано таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), окреме положення пункту 26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У зв`язку з наведеним, пунктом 2 вказаного  рішення  установлено, що неконституційні положення втрачають чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Враховуючи наведене, вважаючи, що Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області протиправно виплатило щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі меншому, ніж передбачено  статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач звернувся 06.06.2020 із заявою до відповідача про здійснення нарахування і виплати державної допомоги до 5 травня як інваліду війни ІІІ групи в розмірі семи мінімальних пенсій.
Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області листом № К-78/з від 17.06.2020  повідомило позивача, що у 2020 році виплата грошової допомоги до 5 травня проводиться відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 за №112, а тому відповідно до його статусу виплата такої допомоги становить  розмір 3160,00 грн. 
Не погодившись з правомірністю наведених доводів відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у контексті спірних правовідносин мав «законне сподівання» на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, яка є його власністю у розумінні статті 1 Протоколу №1 до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у розмірі, визначеному  статтею 13 Закону №3551-ХІІ. Разом з тим, відповідач вказаного обов`язку не виконав, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів позивача, сума недоотриманих позивачем коштів має бути стягнута з відповідача.
Суд апеляційної інстанції при розгляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
 Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною другою статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Пунктом 3 статті 116 Конституції України визначено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить забезпечення проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.
Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.
Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон № 3551-XII.
01 січня 1999 року набрав чинності Закон № 367-ХІV, яким статтю 13 Закону № 3551-XII доповнено частиною в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».
Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними.
Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються БК України.
Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Таким чином, на час виникнення спірних відносин, Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Водночас Кабінет Міністрів України у Постанові № 112 установив, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи здійснюється у розмірі 3640 грн (підпункт 1 пункту 1), тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
Отже, на час виплати позивачу у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова № 112.
Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2020 році, слід застосовувати не Постанову № 112, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.
Таким чином, з огляду на викладені обставин справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що разова грошова допомога до 5 травня у 2020 році повинна виплачуватися особам з інвалідністю внаслідок війни у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.01.2021 року по справі № 440/2722/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 316 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради   Запорізької області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2020 року в адміністративній справі №280/5931/20– залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко