УХВАЛА
 
09 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 234/11217/18
провадження № 61-11484св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,  
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку письмового  провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня 2020 року у складі судді Данелюк О. М. та постанову Донецького апеляційного суду від 01 липня 2020 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Папоян В. В., Тимченко О. О., 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до                    ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя, загальна вартість якого складає 82 819,50 грн.
Просила визнати перелічене у позові майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділити шляхом його виділення у власність ОСОБА_2 зі стягненням з нього на її користь компенсації 50 % вартості майна в розмірі 41 409,75 грн.  
21 вересня 2018 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя, загальна вартість якого складає 123 450,00 грн. 
Уточнивши вимоги, просив:
- визнати автомобіль Lanos Zaz-Daewoo, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та вищенаведене майно спільним майном подружжя;
-  виділити в натурі ОСОБА_1 автомобіль, а решту майна виділити йому в натурі, стягнувши з ОСОБА_1 на його користь різницю вартості майна в розмірі 41 875 гривень.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня                       2020 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя                      ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно: диван (книжка); крісло-ліжко; стінка; стіл комп`ютерний; стіл-книжка; прихожа; шафа, тумба, рондели, опора під стільці; шафа, туалетний столик, шафа навісна; шпаклівка по деревині; шафа в ванну; плоскопанельний телевізор 32Н0082Т2 Romsat, кріплення для телевізора настінне; кріплення для телевізора настінне; декор «зірка», ЛЄД 10; пуфик; світильник Белинда 2Х60 Вт, лампа B60 10WE27 4000 PA10 ELM, світильник меблевий HL 3011L LED 6W T8 30 cm 6400K Horoz; світильник; ручки деревина, шпінгалет; компакт «Arteco» гор.нижній 3/6+сидіння полоіпропилен; шпалери; шпалери шелкографія; вимикач; МРН, МРВ, труби; МРМ 20, обвод, вентиль, перехідник, заглушка, труба; плінтус; фриз, куток; кут білий; скло; лінолеум «мальборо» 004/1; двері, метал; водонагрівач ARISTON SG 100; пральна машинка INDESIT WISN (CSI); стеля Label.
Поділено спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином: виділено ОСОБА_2 вищевказане майно в натурі.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість                      Ѕ частки вказаного майна, а саме 34 174, 50 грн. Стягнуто з                    ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі Ѕ частки, а саме 400,00 грн. 
Постановою Донецького апеляційного суду від 01 липня 2020 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня 2020 року в частині визнання спільної сумісною власністю подружжя та поділу пуфика, водонагрівача ARISTON SG 100 й пральної машинки INDESIT WISN (CSI) скасовано.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділу пуфика, водонагрівача ARISTON SG 100 та пральної машинки INDESIT WISN (CSI) відмовлено.
Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня                2020 року в іншій частині поділу майна змінено.
Виключено з переліку майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зазначеного в абзаці 3 резолютивної частини рішення, пуфик, водонагрівач ARISTON SG 100, пральну машинку INDESIT WISN (CSI).
Викладено абзац 5 рішення суду в наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частки вказаного майна, а саме 31 637, 22 грн».
В іншій частині рішення суду залишено без змін. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
31 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та витребувано з Краматорського міського суду Донецької області справу № 234/11217/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя.
Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2021 року справу № 234/11217/18 призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Вивчивши матеріали справи та касаційного провадження, було виявлено, що провадження за касаційною скаргою було відкрито помилково, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України. 
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом                  на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та стягнення Ѕ частини вартості майна.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.
З урахуванням пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у даній справі становить 206 269,50 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                    (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн). 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
Суди попередніх інстанцій вказану справу не визнали малозначною, однак малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.  
Зазначення у постанові Донецького апеляційного суду від 01 липня 2020 року  про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не  встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                   v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, касаційне провадження необхідно закрити.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 січня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від                      01 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя закрити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
         Головуючий                                                   М. Є. Червинська

         Судді:                                                              С. Ю. Бурлаков

                                                                                   В. С. Жданова

                                                                                   А. Ю. Зайцев

                                                                                   В. М. Коротун