Постанова                                           
Іменем України
 
02 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-1289/11
провадження № 61-6602св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,      Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Турчин Андрій Анатолійович,
заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина Андрія Анатолійовича, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо»,
 
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року у складі судді Махлай Л. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст вимог скарги
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірним рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А. А. щодо визначення вартості (оцінки), а саме загальної ринкової вартості майна - квартири АДРЕСА_1 станом на 22 листопада 2019 року в розмірі 3 932 000,00 грн без ПДВ; 
визнати неправомірним рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А. А. щодо визначення вартості (оцінки), а саме загальної ринкової вартості майна - квартири АДРЕСА_2 , станом на 22 листопада 2019 року в розмірі 5 200 000,00 грн без ПДВ; 
зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А. А. в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами, провести повторну оцінку майна; 
визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А. А. щодо подання до Державного підприємства «Сетам» заявки на реалізацію арештованого майна, передання на електронні торги майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 станом на 22 листопада 2019 року                   вартістю 5 200 000,00 грн без ПДВ, та зобов`язати зняти з реалізації вказану квартиру.
 
Обґрунтовуючи вимоги скарги, ОСОБА_1 посилався на неправомірність дій приватного виконавця Турчина А. А. при здійсненні виконавчого провадження          з виконання виконавчого листа № 2-1289/11, виданого Голосіївським районним судом міста Києва. 
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Голосіївський районний суд міста Києва ухвалою від 29 травня 2020 року скаргу задовольнив. Визнав рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А. А. щодо визначення вартості (оцінки) майна, а саме - загальної ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 , станом на                             22 листопада 2019 року в розмірі 3 932 000,00 грн без ПДВ, - неправомірним. 
Визнав рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва          Турчина А. А. щодо визначення вартості (оцінки) майна, а саме загальної ринкової вартості  квартири АДРЕСА_2 , станом на 22 листопада 2019 року в розмірі 5 200 000 грн без ПДВ, - неправомірним. 
Зобов`язав приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А. А.    в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами, провести повторну оцінку майна.
Визнав неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А. А. щодо подання до Державного підприємства «Сетам» заявки на реалізацію арештованого майна, передання на електронні торги майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , станом на 22 листопада 2019 року           вартістю 5 200 000,00 грн без ПДВ.
Зобов`язав приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина А. А. зняти з реалізації квартиру АДРЕСА_2 .
 
Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що скарга є обґрунтованою, оскільки приватний виконавець Турчин А. А. при здійсненні виконавчого провадження порушив статті 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».
 
11 лютого 2021 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року. 
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» залишив без руху та надав заявнику строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року, із зазначенням поважних причин пропуску цього строку, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, та роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 23 березня 2021 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року.
 
Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження, викладені у заяві на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху є неповажними.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У квітні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року і направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
 
Підставою касаційного оскарження вказує те, що суд апеляційної інстанції                  в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі        № 336/4213/15, від 19 серпня 2020 року у справі № 753/5153/18, від 29 липня       2020 року у справі № 2-201/11.
 
Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» як стягувач не було належним чином повідомлене про розгляд скарги, яку було розглянуто за його відсутності, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року не було йому надіслано, що відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак суд апеляційної інстанції, маючи можливість пересвідчитись, що матеріали справи № 2-1289/11 не містять доказів отримання ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року у справі                 № 2-1289/11, тобто відповідний процесуальний документ не надісланий належним чином, що всупереч вищевказаним нормам ЦПК України необґрунтовано відмовив у поновленні строків на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження. Посилання суду апеляційної інстанції на те, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» не могло не знати про ухвалене судом рішення, не лише не відповідає законодавству, а і є припущенням, що  недопустимо.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
17 травня 2021 року справа № 2-1289/11 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції встановив такі обставини. 
 
11 лютого 2021 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернулося                         з апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва          від 29 травня 2020 року. 
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» залишив без руху та надав заявнику строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року, із зазначенням поважних причин пропуску цього строку, і роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали.
 
17 березня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подало заяву, в якій просило поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що судове засідання щодо розгляду скарги відбулося без повідомлення та виклику стягувача, а оскаржуване судове рішення не надсилалося. Також як підставу поновлення строку на апеляційне оскарження зазначало, що про ухвалу суду товариству стало відомо 04 лютого 2021 року з матеріалів іншої скарги на дії приватного виконавця.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                 у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд         у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства       є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
 
Відкриття апеляційного провадження у справі слід розглядати як сукупність передбачених процесуальним законом послідовних дій суду апеляційної інстанції, які розпочинаються визначенням колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи та завершуються постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги, про відкриття або про відмову у відкритті апеляційного провадження. Відкриття апеляційного провадження є підставою для переходу до іншої стадії судового процесу - апеляційного розгляду, порядок проведення якої регламентований параграфом 3 Глави 1 Розділу V ЦПК України.
 
ЦПК України у редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року, передбачав вирішення питання про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі, залишення апеляційної скарги без руху або повернення скарги суддею-доповідачем одноособово, про що було чітко вказано у частині п`ятій статті 297 цього Кодексу. ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня               2017 року, регулює це питання по-іншому:
апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення його статті 185 (частини перша та друга статті 357 ЦПК України);
апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частини третя та четверта статті 357 ЦПК України);
апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо:
1) апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено;
2) до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження особа, яка подала скаргу, подала заяву про її відкликання;
3) скаргу подано в інший спосіб, ніж до суду апеляційної інстанції;
4) скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (частина п`ята статті 357 ЦПК України);
питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина шоста статті 357 ЦПК України);
суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження                     у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).
 
Отже, з 15 грудня 2017 року ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово.
 
Згідно з частиною шостою статті 357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з нормою вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції      у складі трьох суддів.
 
Регламентуючи порядок вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, закон невипадково розмежував процесуальні питання, які під час перегляду в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції вирішує суддя-доповідач, і ті, які вирішує суд апеляційної інстанції. Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху спрямована на усунення її недоліків щодо форми та змісту. Ця ухвала не перешкоджає доступу особі до суду, адже після виправлення у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги особа може розраховувати на те, що суд відкриє апеляційне провадження. Разом з тим ухвали про повернення апеляційної скарги та про відмову у відкритті апеляційного провадження створюють таку перешкоду і зумовлюють необхідність докласти додаткових зусиль для оскарження судового рішення суду першої інстанції. Тому постановлення таких ухвал вимагає від суду апеляційної інстанції особливої ретельності, що досягається, зокрема, шляхом розгляду означених питань не одноособово суддею-доповідачем, а колегією апеляційного суду у складі трьох суддів. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вправі розраховувати на те, що зазначені питання розгляне колегіальний склад апеляційного суду, який передбачений частиною третьою статті 34 ЦПК України для перегляду                             в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції. А такий перегляд регламентований у главі 1 «Апеляційне провадження» розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України.
 
Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду      від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126цс20).
 
Всупереч наведеним нормам процесуального права суд апеляційної інстанції неповноважним складом суду - суддею-доповідачем одноособово постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року, хоча підстави для відмови         у відкритті апеляційного провадження мав би оцінити суд апеляційної інстанції           у складі колегії з трьох суддів.
 
У зв`язку із цим Верховний Суд не оцінює інших доводів касаційної скарги, які стосуються підстав для відкриття апеляційного провадження у справі.
 
Згідно з частинами першою, третьою - четвертою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої, частини шостої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій         і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
З огляду на викладене наявні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали апеляційного суду з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»  задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	                        М. Є. Червинська  	
Судді:	                        В. С. Жданова  	
 	                         А. Ю. Зайцев  	
 	                         Є. В. Коротенко                            В. М. Коротун