ПОСТАНОВА 
Іменем України

07 квітня 2021 року                                                 м. Кропивницький

справа № 401/1620/16-ц
провадження № 22-ц/4809/16/21 

                   Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
               
головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач) 
суддів: Черненка В.В., Чельник О.І. 
з участю секретаря: Демешко Л.В. 
   Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення  Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2018 року, у складі головуючого судді Волошиної Н.Л., у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В с т а н о в и в:

У травні 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року та заборгованість за договором кредиту № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року у розмірі 2 747 001,71
Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позивач, в обгрунтування позову вказував, що 06 квітня 2005 року між ОСОБА_1 та позивачем було укладено договір кредиту № 40/133-5, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 800, 00 доларів США зі сплатою 12, 00 % річних, на споживчі потреби. 
Вказував, що згідно п.п.3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 договору кредиту відповідач зобов`язувався своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані відсотки, але свої зобов`язання не виконує.
Зазначає, що станом на 17 лютого 2016 року сума заборгованості за цим договором з урахуванням заборгованості по відсотках та пені складає 43 337 доларів США 06 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 17 лютого 2016 року становить 1 170 958,57 грн. 
Крім того, 27 квітня 2006 року між ОСОБА_1 та позивачем було укладено договір кредиту № 09.2/182-6, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 29500,00 доларів США зі сплатою 12, 00 % річних. 
Згідно п.п.3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 договору кредиту відповідач зобов`язувався своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані відсотки, однак цього не виконує. 
Зазначає, що станом на 17 лютого 2016 року сума заборгованості за цим договором з урахуванням заборгованості по відсотках та пені загалом складає 58329 доларів США 20 центів, що за офіційним курсом НБУ на 17 лютого 2016 року становить 1 576 043,14 грн. 
26 лютого 2016 року позивачем було надіслано відповідачеві досудові вимоги за вих. № 08.406-297/3437 та № 08.406-297/3432 про погашення заборгованості та вимагав повного дострокового погашення боргових зобов`язань протягом 30 – ти днів з дня пред`явлення відповідної вимоги.
Проте, боргові зобов`язання відповідач не виконав.
       Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на пропуск позивачем строку позовної давності (звернення з позовом до суду за захистом порушеного права).
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Представник позивача не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.
Посилається, що доказами, які підтверджують наявність у відповідача заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Зазначає, що згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виписки, з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Вважає, що виписка по рахунку є доказом на підтвердження будь – яких операцій, що були здійснені клієнтом, а тому дана виписка є належним та допустимим доказом надання відповідачу грошових коштів та наявності заборгованості.
Крім того позивач зазначив, що судом не вірно застосовано строк позовної давності у даній справі, оскільки строк розпочався не з 2010 року,як про це вказано в оскаржуваному рішенні, а значно пізніше враховуючи платежі боржника. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06 березня 2019 року відкрито провадження у справі.
Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справ не надходило.
Справу призначено до розгляду з повідомлення(викликом) учасників справи.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року було зупинено провадження у даній справі до вирішення іншої цивільної справи  (№401/3174/18) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»  про захист прав споживача та визнання договору недійсним, тобто до набрання законної сили судового рішення у вказаній справі.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.10.2020 поновлено провадження та встановлено, що позов ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк»  про захист прав споживача та визнання договору недійсним залишено без розгляду. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Луньову А.Г. та пояснення представника відповідача адвоката Петрову І.В., дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення скарги без задоволення. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.
З матеріалдів справи вбачається, що 06 квітня 2005 року між Акціонерно – комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 40/133-5.
Відповідно до умов вказаного договору кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 800, 00 доларів США зі сплатою 12, 00 % річних, на споживчі потреби. Порядок погашення основної суми заборгованості визначений договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 05 квітня 2012 року ( п.1.1 Договору). (том 1 а.с. 10-11)
27 квітня 2006 року між Акціонерно – комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 09.2/182-6.
Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 29500,00 доларів США зі сплатою 12, 00 % річних, на умовах, визначених договором.
Порядок погашення основної суми заборгованості визначений договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 26 квітня 2021 року ( п.1.1 Договору). (том 1 а.с. 14-16).
Пунктами 3.3.8, 3.3.9 договорів кредиту № 40/133-5 та № 09.2/182-6 передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 Договору, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 Договору.
Встановлено, що зобов`язання позичальника за обома договорами кредиту забезпечені іпотекою – в день укладення цих договорів з майновим поручителем ОСОБА_2 (відовідач у справі) укладено іпотечні договори № 172 та № 361, за умовами яких майновий поручитель передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . У першому випадку вартість предмета іпотеки визначена у сумі 203 520 грн. 00 коп., в другому – 353 500 грн. 00 коп. (а.с. 167-169, 170-172, том 1).
Звернувшись із позовними вимогами позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 40/133-5 від 06 квітня 2005 року та заборгованість за договором кредиту № 09.2/182-6 від 27 квітня 2006 року у розмірі 2 747 001,71
       Натомість суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову правильно виходив з того, що позивачем не надано жодного легітимного обгрунтування (пояснення) пропуску строку звернення з позовом в суд, за захистом порушеного права.
Колегія суддів погоджується із даним твердженням, оскільки матеріали справи таких доказів не містять.
Окрім цього, сумнівним визнаються доводи позивача про переривання перебігу такого строку, внаслідок внесення відповідачем платежів по кредитним угодам, оскільки не доведені належними та допустимими доказами правова природа цих платежів та мета їх внесення, а проведена судом експертиза не дала відповіді щодо належності підпису на заявах про переказ коштів через відсутность оригіналів дослідження.
За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, відсутні, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2018 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

19.04.2021 – складено постанову. 

Головуючий суддя:                                                                        О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                                В.В. Черненко 
                                                                                                      
                                                                               О.І. Чельник