ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 р.	Справа № 520/11486/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Рум`янцева Є.І.
представника відповідача Наумецької Е.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.10.20 року по справі № 520/11486/2020
          за позовом     ОСОБА_1  
          до    Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495)             
          про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області форми "Ш" від 14.08.2020 року №0101105706.
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області форми "Ш" від 14.08.2020 року №0101125706.
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області форми "Р" від 14.08.2020 року №0101525706.
- присудити за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Харківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 168,21 (дві тисячі сто шістдесят вісім гривень двадцять одна копійка).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області форми "Ш" від 14.08.2020 року, а саме:  №0101105706; №0101125706 та №0101525706 є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено частково. 
Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області форми "Р" від 14.08.2020 року №0101525706.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримиі до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплата суми грошового зобов`язання* у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримиі більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідачем складено податкові повідомлення - рішення про застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату узгодженої суми самостійно визначеного грошового зобов`язання з єдиного податку від 14.08.2020 № 0101105706 у сумі 7 665,29 грн, та № 0101125706 у сумі 2 120,80 гривень.
Підпунктом 47.1.2 п.47.1 ст. 47 ПК України визначено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом.
Відповідач зазначає, що перевіркою встановлено порушення п. 292.1 ст. 292, 293.3 ст. 293, п. 293.3 ст. 296, п. 300.1 ст. 300 ПК України, саме арифметичної (методологічної) помилки (порушення), що вплинула на розрахунки з бюджетом, про що складено акт камеральної перевірки № 4912/20-40-57-06/ НОМЕР_1 від 23.07.2020.
Відповідач звертає увагу, що ОСОБА_1 до Київського управління ГУ ДПС області засобами електронного зв`язку подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку за 2017 рік від 01.02.2018 року № 23763. Сума задекларованого доходу 135 292,00 грн та сума визначена для сплати єдиного податку 6 764,60 грн.
Відповідач вважає, що позивачем задекларовано за 2017 рік дохід у сумі 844 758,40 грн, та визначено суму єдиного податку що підлягає сплаті у сумі 42 237,92 грн.  але при поданні уточнюючих декларацій, позивачем зменшено суму доходу до 0 грн, та визначено переплату з єдиного податку у сумі 14 345,40 грн, що відобразилась в інтегрованій картці платника. Щодо 2018 року, позивачем задекларовано за 2018 рік дохід у сумі 1 550 300 грн, та визначено суму єдиного податку що підлягає сплаті у сумі 77 515 грн, але при поданні уточнюючих декларацій, позивачем зменшено суму доходу до 0 грн, та визначено переплату з єдиного податку у сумі 77 515 грн, що відобразилась в інтегрованій картці платника. 
На думку відповідача ним правомірно на підставі висновку акту камеральної перевірки сформовано відносно позивача податкове повідомлення - рішення щодо збільшення грошового зобов`язання з єдиного податку на 165 628,32 грн та нарахування штрафних санкцій у сумі 41 407,08 гривень.
Позивач скориставшись своїм правом подала до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу в якому серед іншого зазначиє, що на її думку відповідачем не надано зрозумілих пояснень щодо розрахунку суми податку яка підлягає сплаті платником податку до бюджету, а саме яким чином при арифметичному складанні стовпців 3 та 4 (наприклад за підрахунками відповідача (-14345, 40) + (+42237,92) = (+56583,32), а повинно бути + 27892,62) сума збільшується.
Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідачем не доведено розмір суми яка підлягає сплаті платником податку до бюджету, а отже податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області форми "Р" від 14.08.2020 року №0101525706 винесено Головним управління ДПС в Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.
Позивач наголошує, що відповідальними особами Київського управління ГУ ДПС України в Харківській області невірно застосовані норми Закону, оскільки співробітники податкової проігнорували той факт, що позивач перебуває як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування 3 групи та до неї має застосовуватись ставка єдиного податку у розмірі 5% відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку №2020343400127 від 13.01.2020 року.
Таким чином вимогу податкових повідомлень-рішень №0101125706 та №0101105706 від 14.08.2020 року базуються на висновках акту камеральної перевірки, відповідно до якого до позивача неправильно застосоване законодавство та цими податковими повідомленнями-рішеннями позивача притягують до відповідальності за цілком правомірні дії та неправдиво звинувачують у порушенні податкового законодавства.
Позивач звертає увагу, що податкове повідомлення-рішення 14.08.2020 року №0101525706 базується на акті камеральної перевірки № 4912/20-04-57-06/ НОМЕР_1 від 23.07.2020 року, яким так само неправомірно відповідачем застосовано до неї штрафні санкції за цілком законні дії. Крім того, позивачу безпідставно до нарахували суму податкового зобов`язання, яке нічим не підтверджується. У висновку до цього акту не вказано навіть конкретних декларацій, в яких допущено помилки, що призвели до нібито заниження податкового зобов`язання зі сплати єдиного податку з мого боку.
При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податкової звітноїщокументації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу.
Отже, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування в платника додаткової інформації та документів,подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
11.03.2021 року відповідачем до Другого апеляційного адміністративного суду подано додаткові пояснення в яких зазначено, що у 2018 році позивач здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування (3 група, 5% до доходу). Надана податкова декларація платника єдиного йодатку - фізичної особи - підприємця за 2018 рік (№30486 від 07.02.2019), задекларована сума доходу 215300 гривень 00 копійок та єдиного податку 10765,00.
14.01.2020 ФОП ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2018 рік (№ 6143) та задекларовано дохід в сумі 1 550 300 гривень 00 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 77515 гривень 00 копійок.
19.02.2020 року ФОП ОСОБА_1 подається уточнююча декларація платника єдиного податку за 2018 рік (№ 13798) та задекларовано дохід в сумі 215 300 гривень та єдиний податок до сплати в сумі 11765 гривень.
03.04.2020 року ФОП ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2018 рік (№ 38319) та задекларовано дохід в сумі 1 550 300 гривень 00 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 77515 гривень 00 копійок.
06.04.2120 року ФОП ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 20І8 рік (№ 38552) та задекларовано дохід в сумі 215300 гривень та зменшено суму податкового зобов`язання на 77515 гривень 00 копійок.
15.04.2021 року позивач надіслав до суду апеляційної інстанції заперечення на додаткові пояснення відповідача, в яких наголошує, що не погоджкється з вимогами апеляційної скарги відповідача у зв`язку з ненаданням ним адекватного розрахунку податкового боргу, який не мав би арифметичних помилок, а також у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів наявності заниження сум податкових зобов`язана з мого боку. Крім того згідно діючого законодавства за результатами камеральних перевірок донарахування податків та зборів неможливе, адже даний вид перевірок передбачає лише контроль своєчасності подання звітності та перевірку на відсутність арифметичних та методологічних помилок у звітності. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Позивач та його представник, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі п. 76.1 ст. 76, п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) проведено камеральну перевірку з питання порушення граничних строків сплати єдиного податку з фізичних осіб у періоді з 20.08.2017року по 22.01.2020 року та складено акт камеральної перевірки № 4811/20-40-57-06/ НОМЕР_1 від 22.07.2020 яким було встановлено порушення п.295.3 ст.295 ПКУ, а саме - ФО-П ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено єдиний податок з фізичних осіб у періоді з 20.08.2017 року по 22.01.2020 року в сумі 9750 гривень 09 копійок.
На підставі вище вказаного акту перевірки відповідачем були винесені податкові повідомлення рішення  форми "Ш" від 14.08.2020 року №0101105706 яким накладено штраф за порушення строків сплати грошового зобов`язання у розмірі 10% у сумі 7 665,29 грн. та від 14.08.2020 року №0101125706 яким накладено штраф за порушення строків сплати грошового зобов`язання у розмірі 20% у сумі 2 120,80 грн. 
Також судом встановлено, що на підставі п. 76.1 ст. 76, п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) відповідачем проведено камеральну перевірку з питання перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з єдиного податку за 2017-2018 роки за наслідками якої було складено  акт   № 4912/20-04-57-06/ НОМЕР_1 від 23.07.2020 року яким  встановлено порушення позивачем п. 292.1 ст. 292, п. 293.3 ст. 293, п. 296.3 ст. 296 та п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України.
На підставі вище зазначеного акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 14.08.2020 року, №0101525706 яким на позивача накладено штраф у зв`язку із збільшенням суми грошового зобов`язання на 165 628,32 грн. та штрафних санкцій на суму 41 407,08 грн.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області форми "Р" від 14.08.2020 року №0101525706 винесено Головним управління ДПС в Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України, отже підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України).
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом
Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.147, 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Відповідно до пп. 19і. 1.1 та 19і.1.2 ст. 19і ПК України до функцій контролюючих органів віднесено здійснення адміністрування податків, зборів, платежів; контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
У підпункті 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 зазначеного Кодексу визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
З 01.01.2017р. підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим згідно із Законом №1797-VIII від 21.12.2016 наступного змісту: «предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах».
Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Таким чином, Законом України №1797-VIII від 21.12.2016р. до переліку питань, які можуть бути предметом камеральної перевірки, віднесено і своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
Згідно з пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У відповідності до вимог статті 58 та статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Підпунктом 47.1.2 п.47.1 ст. 47 ПК України визначено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом.
Згідно з п.49.1 та п. 49.2 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України єдиний податок з фізичних осіб належить до місцевих податків та зборів, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Щодо висновків відповідача викладених в акті перевірки № 4912/20-04-57-06/ НОМЕР_1 від 23.07.2020 року, колегія  суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Київської ДПІ Київського управління ТУ ДПС у Харківській області засобами електронного зв`язку подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку за 2017 рік від 01.02.2018 року № 23763. Сума задекларованого доходу 135292,00 грн. та єдиного податку в сумі 6764,60 грн.
14.01.2020 ФОН ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2017 рік (№ 6145) та задекларовано доход в сумі 844 758 гривень 40 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 42237 гривень 92 копійки.
22.01.2020 року ФОП ОСОБА_1 подається уточнююча декларація платника єдиного податку за 1 квартал 2017 рік (№ 13786), задекларовано доход в сумі 0 гривень 00 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 0 гривні 00 копійок та зменшено суму податкового зобов`язання на 2665 гривень 00 копійок. 
22.01.2020 року ФОП ОСОБА_1 подається уточнююча декларація платника єдиного податку за 2 квартал 2017 рік (№ 13790), задекларовано доход в сумі 0 гривень 00 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 0 гривні 00 копійок та зменшено суму податкового зобов`язання на 3415 гривень 00 копійок. 
22.01.2020 року ФОП ОСОБА_1 подається уточнююча декларація платника єдиного податку за 3 квартал 2017 рік (№ 13786), задекларовано доход в сумі 0 гривень 00 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 0 гривні 00 копійок та зменшено суму податкового-зобов`язання на 4265 гривень 00 копійок.
22.01.2020 року ФОП ОСОБА_1 подається уточнююча декларація платника єдиного  податку за 2017 рік (№ 13795) та задекларовано доход в сумі 85292 гривень 00 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 4264 гривні 60 копійок. Тобто зменшено суму податкового зобов`язання на 37973 гривні 32 копійки.
19.02.2020 року ФОП ОСОБА_1 подається уточнююча декларація платника єдиного податку за 2017 рік (№ 30263) та задекларовано доход в сумі 0,00 гривень та єдиний податок до сплати в сумі 0,00 гривень. Тобто зменшено суму податкового зобов`язання ще на 4264 гривні 60 копійок.
03.04.2020 року ФОП ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2017 рік (№ 38318) та задекларовано доход в сумі 844 758 гривень 40 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 42237 гривень 92 копійки.
06.04.2020 року ФОП ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2017 рік (№ 38551) та задекларовано доход в сумі 0,00 гривень та зменшено суму податкового зобов`язання на 42237 гривень 92 копійки.
У 2018 році здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування (3 група, 5% до доходу). Надана податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2018 рік (№30486 від 07.02.2019), задекларована сума доходу - 215300 гривень 00 копійок та єдиного податку 10765,00
14.01.2020 ФОН ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2018 рік (№ 6143) та задекларовано доход в сумі 1 550 300 гривень 00 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 77515 гривень 00 копійок.
19.02.2020 року ФОП ОСОБА_1 подається уточнююча декларація платника єдиного податку за 2018 рік (№ 13798) та задекларовано доход в сумі 215 300 гривень та єдиний податок до сплати в сумі 10765 гривень.
03.04.2020 року ФОП ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2018 рік (№ 38319) та задекларовано доход в сумі 1 550 300 гривень 00 копійок та єдиний податок до сплати в сумі 77515 гривень 00 копійок.
06.04.2020 року ФОП ОСОБА_1 було надано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2018 рік (№ 38552) та задекларовано доход в сумі 215300 гривень та зменшено суму податкового зобов`язання на 77515 гривень 00 копійок.
Колегія суддів зауважу, що як під час судового засідання суду першої інстанції так і під час судового засідання суду апеляційної інстанції представником не надано пояснень щодо розрахунку суми податку яка підлягає сплаті платником податку до бюджету, а саме яким чином при арифметичному складанні стовбців 3 та 4 (наприклад за підрахунками відповідача (-14345, 40) +  (+42237,92) = (+56583,32),  а повинно бути + 27892,62) сума збільшується.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки відповідачем не доведено розмір суми яка підлягає сплаті платником податку до бюджету, отже податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області форми "Р" від 14.08.2020 року №0101525706 винесено Головним управління ДПС в Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України та підлягає скасуванню.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 14.08.2020 року №0101525706 Головне управління ДПС в Харківській області діяло всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив  адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року по справі № 520/11486/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495)  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 по справі № 520/11486/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  26.04.2021 року