ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року	Львів	Справа № 347/1142/20 пров. № А/857/1781/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
головуючого судді Довгополова О.М., 
суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області  від 24 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бабинської сільської ради Косівського району про зобов`язання до вчинення певних дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Крилюк М.І.,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зобов`язання керівника суб`єкта владних повноважень Бабинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області подати звіт про виконання судових рішень від 25.02.2009 та 06.08.2010 та в якості судового контролю накласти на нього штраф.
Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви.
Судове рішення мотивоване тим, що заявником не представлено жодного доказу на обґрунтування своєї заяви.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає, що суд прийняв помилкове і необгрунтоване рішення, оскільки така ухвала суперечить позиції Великої Палати Верховного Суду, а також принципу, відображеному в ст. 6 Європейської конвенції з основоположних прав людини і громадянина. Просить її скасувати та постановити судове рішення, яким задовольнити вимоги його заяви у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням Косівського районного суду від 25.02.2009 (справа № 2-А-44-2009) в адміністративному провадженні визнано незаконною бездіяльність голови Бабинської сільської ради та зобов`язано його встановити санітарну зону між сільським кладовищем та його господарством, а також заборонено проведення поховань поза межами відведеної території для сільського кладовища. З часу прийняття такого рішення, яке вступило в законну силу в 2009 році, по даний час воно не виконане. Зазначає, що на протязі більше 11 років, маючи на руках рішення різних судових інстанцій, які вступили в законну силу щодо визнання незаконними дій та бездіяльності ДВС у Косівському районі та Бабинської сільської ради щодо виконання судового рішення, поховання людей проводиться поза межами сільського кладовища, не встановлено санітарну зону між його господарством і територією сільського кладовища, що позбавляє його можливості користуватися житловим будинком та прибудинковою територією, адже його будинковолодіння знаходиться в гірському селі Бабин на схилі гори, у верхній частині якої розташоване кладовище. За ці роки суди неодноразово скасовували постанови про закриття виконавчих проваджень щодо виконання цього рішення, зобов`язували як ДВС так і Бабинську сільську раду вчинити дії щодо виконання судового рішення.
В зв`язку з відсутністю клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Косівського районного суду від 25.02.2009 визнано бездіяльність голови Бабинської сільської ради Самокіщука В.В. та зобов`язано його встановити санітарну зону між сільським кладовищем та господарством ОСОБА_1 , а також заборонено проведення поховань поза межами відведеної території для сільського кладовища.
Згідно постанови Косівського районного суду від 06.08.2010 визнано незаконним та скасовано рішення Бабинської сільської ради №5 від 29.11.2009 про віднесення земельної ділянки розміром 0,58 га, яка належить церковній громаді, до території сільського кладовища.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Європейський Суд з прав людини також звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12 травня 2011 року).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
За змістом статті 382 КАС України судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.
У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).
Правові норми, закріплені у частині першій статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
Проаналізувавши наведені положення КАС України, колегія суддів вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу.
Одночасно, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.
Позивач не навів аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і не надав доказів в підтвердження ухилення відповідача від виконання судових рішень. Тому суд не вбачав підстав для задоволення вимоги позивача в частині встановлення відповідачу строку для подання до суду звіту про виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 21 липня 2020 року у справі № 823/176/17, від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення від 25.02.2009 та від 06.08.2010. 
Також передчасною та безпідставною є вимога заявника про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, оскільки така є похідною від вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2020 року у справі № 347/1142/20 залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 15.04.2021 р., у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Гудима Л.Я.