ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/110/20  Номер провадження 22-ц/814/292/21	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Хіль Л.М.,
суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,
секретар:Ряднина І.В.,
за участі: позивача ОСОБА_1 , адвоката Коротченко О.П., відповідача ОСОБА_2 , адвоката Кондрик Н.Г., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2020 року постановлену під головуванням судді Предоляки О.С. (відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні)
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди, заслухавши доповідь судді-доповідача,
В С Т А Н О В И В :
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 8000000 грн.
В обгрунтування позову зазначав, що 10.04.2019 року, у квартирі АДРЕСА_1 , внаслідок аварійної ситуації, працівниками ТОВ «Житлорембудсервіс» було відключено гаряче водопостачання. 
Вказував, що причиною відключення у його помешканні є аварійна ситуація, що сталася 10.04.2019, на внутрішньо квартирній розводці гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2 , а саме: було зірвано ввідний кульовий кран, що знаходиться в межах відповідальності власника квартири. Для запобігання негативних наслідків, зокрема недопущення пошкодження майна, відключено стояк гарячого водопостачання. Даний стояк є спарений та забезпечує гаряче водопостачання і в його помешкання.
Зазачав, що відповідач відмовився надати доступ до помешкання ремонтній бригаді ТОВ «Житлорембудсервіс», для усунення аварійної ситуації та відновлення гарячого водопостачання, внаслідок чого, його квартира залишилась без гарячого водопостачання.
Вказаними діями йому завдано моральних страждань, розмір яких він оцінює у 8 000 000 грн.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Житлорембудсервіс»,   ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2    на користь ОСОБА_1 6552 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В решті позову – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2   на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що аварія водогону сталася в технологічній шахті, яка знаходиться за межами його квартири та слугує для розміщення внутрішньо будинкової системи труб багатоквартирного будинку.
Зазначає, що працівники ТОВ «Житлорембудсервіс» неодноразово приходили до нього в квартиру, їм було надано доступ, але усувати наслідки аварії надавач послуг відмовився через суперечку щодо меж відповідальності.
Вказує, що він та інші мешканці багатоповерхового будинку неодноразово зверталися до управляючої компанії ТОВ «Житлорембудсервіс» щодо усунення причин аварії та підключення квартир до гарячого водопостачання.
Вказує, що є неналежним відповідачем, оскільки у вказаній ситуації винна саме управляюча компанія – ТОВ «Житлорембудсервіс».
Зазначає, що згідно висновку експерта № 22-19 від 02.05.2019 року місце прориву на трубопроводі гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2 належить до внутрішньо будинкової системи, на що місцевий суд уваги не звернув.
Крім того, вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів не допуску працівників ТОВ «Житлорембудсервіс» до квартири АДРЕСА_2 .
07.04.2021 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін. 
Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що 10.04.2019 року у вищезазначеному помешканні було відключено гаряче водопостачання аварійною бригадою ТОВ «Житлорембудсервіс» у зв`язку з аварійною ситуацією, що сталася 10.04.2019 на внутрішньо квартирній розводці гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2 . Для запобігання негативних наслідків і пошкодження майна, працівники ТОВ «Житлорембудсервіс» відключили стояк гарячого водопостачання. Даний стояк спарений та забезпечує гаряче водопостачання і на квартиру позивача.
Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що відповідач відмовився надати доступ ремонтній бригаді до свого житла для ліквідації аварії, у зв`язку з чим позивач довгий час перебував без гарячого водопостачання, що призвело до моральних страждань, які суд оцінив у 6552 грн.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За ст.ст. 1166,1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 25 жовтня 1993 року у справі «Гольм проти Швеції», від 29 листопада 1996 року у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 13 липня 2006 року у справі «Сілін проти України») визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.
Із справи вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідач відмовився надати доступ ремонтній бригаді до свого житла для ліквідації аварії, у зв`язку з чим позивач довгий час перебував без гарячого водопостачання.
Більше того, згідно висновку експерта № 22-19 від 02 травня 2019 року місце прориву на трубопроводі гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2 належить до внутрішньобудинкової системи( т.1 а.с. 63-65).
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 також, як і власник квартири АДРЕСА_1 зазначений період перебував без гарячої води та неодноразово звертався до ТОВ « Житлорембудсервіс» з вимогами ліквідувати аварію стояка гарячого водопостачання унаслідок якої відбулося затоплення його квартири ( т. 1 а.с.66-68).
Вказані дії свідчать про те, що ОСОБА_2 звертався до ТОВ «Житлорембудсервіс» щодо ліквідації аварії, яка сталася по АДРЕСА_3 , а саме на відгалуженні від стояка трубопроводу гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_4 було зірвано запірний кран з частиною різьби вказаного відгалуження від стояка трубопроводу гарячого водопостачання, внаслідок чого було відключено гаряче водопостачання. 
Згідно ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
 
Відповідно ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:
 
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
 
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Із матеріалів справи вбачається, що протиправних дій з боку ОСОБА_2 у розумінні ст. 23 ЦК України, не встановлено.
За таких обставин, висновки суду про те, що відповідач відмовився надати доступ до помешкання ремонтній бригаді ТОВ «Житлорембудсервіс», для усунення аварійної ситуації та відновлення гарячого водопостачання, є передчасними.
Таким чином, рішення місцевого суду підлягає скасуванню, з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною першою якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою  статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що позивач відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави. Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2020 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Судові витрати ОСОБА_2 в розмірі 1261,20 грн компенсувати за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя :                                                               Л.М. Хіль
Судді:                                                              С.А. Гальонкін
Г.Л. Карпушин      

Повний текст постанови складено 16.06.2021 року