УХВАЛА

14 червня 2021 року 
Київ
справа №420/239/20
адміністративне провадження №К/9901/18998/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 420/239/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, за участю третіх осіб: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, поліцейських 1-ої роти 2-го батальйону Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Стадніка Олександра Вікторовича, Корнієнко Світлани Василівни, діль;ничного офіцера поліції Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Назаренка Олександра Володимировича, поліцейських 1-ої роти 2-го батальйону Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Денежко Олександра Валерійовича, Ковальчука Єгора Олександровича та Новопашен Світлани Сергіївни, про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
В січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, де просила:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиїзду за неодноразовими повідомленнями на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» о 15:53-15:57 годині, о 16:05 годині, о 16:31 годині 24 жовтня 2019 року та о 10:00 годині, о 10:06 годині 25 жовтня 2019 року про події по вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі, та зобов`язати ГУНП в Одеській області реагувати на всі заяви-повідомлення на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» про події по вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі шляхом виїзду на місце події за вказаною адресою в межах покладених повноважень;
визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції щодо невиїзду за неодноразовими повідомленнями на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» о 15:53-15:57 годині, о 16:05 годині, о 16:31 годині 24 жовтня 2019 року та о 10:00 годині, о 10:06 годині 25 жовтня 2019 року про події по вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі, та зобов`язати УПП в Одеській області ДПП реагувати на всі заяви-повідомлення на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» про події по вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі шляхом виїзду на місце події за вказаною адресою в межах покладених повноважень;
визнати протиправними дії УПП в Одеській області ДПП щодо надання недостовірної інформації у відповіді за №329а/з/41/13/05/03-19 від 31 жовтня 2019 року про ненадходження 25 жовтня 2019 року на лінію « 102» повідомлення про події на вул.Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі від позивача та зобов`язати УПП в Одеській області ДПП утриматись від надання недостовірної інформації щодо подій по вул.Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі ;
визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо ненадання в порядку Закону України «Про звернення громадян» відповіді про результати розгляду заяви-повідомлення о 10:06 годині 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 про подію на вул.Люстдорфська дорога, 116-А в м.Одеса , та зобов`язати ГУНП в Одеській області надати із дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян» відповідь про результати розгляду заяви-повідомлення про подію на вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одеса від 25 жовтня 2019 року (о 10:06 годині);
стягнути з ГУНП в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача моральну шкоду в розмірі 41730,00 гривень;
стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 41730,00 гривень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції щодо невиїзду за повідомленнями на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» о 10:00 годині, о 10:06 годині 25 жовтня 2019 року про події по вул.Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі та увалено у цій частині нове судове рішення. Визнано протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції щодо незабезпечення відвідування працівниками поліції місця ймовірного правопорушення по вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі за повідомленнями на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» о 10:00 годині, о 10:06 годині 25 жовтня 2019 року про події по вул.Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року скасовано, а справу №420/239/20 в частині залишення без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції щодо невиїзду за повідомленнями на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» о 15:53-15:57 годині, о 16:05 годині, о 16:31 годині 24 жовтня 2019 року та о 10:00 годині, о 10:06 годині 25 жовтня 2019 року про події по вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі, а також про стягнення моральної шкоди. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції щодо незабезпечення відвідування працівниками поліції місця ймовірного правопорушення по вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі за повідомленнями на телефон за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» о 15:53-15:57 годині, о 16:05 годині, о 16:31 годині 24 жовтня 2019 року та о 10:00 годині, о 10:06 годині 25 жовтня 2019 року про події по вул. Люстдорфська дорога, 116-а в м. Одесі. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року залишено без змін.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Положенням частини четвертої статті 330 КАС України передбачено, що до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору. Позивачем не додано вказаний документ до касаційної скарги. Водночас зі скаргою заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
На підставі положень частини другої цієї ж статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Так, касаційну скаргу подано на судові рішення в частині відмови в задоволенні 2-х позовних вимог немайнового характеру та майнової вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Скаржником до касаційної скарги додано документ про сплату судового збору в розмірі 1681,60 грн за одну вимогу немайнового характеру.
Також до касаційної скарги додано клопотання про звільнення позивачки від сплати судового збору щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди та однієї вимоги немайнового характеру. 
В обґрунтування підстав звільнення від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди посилається на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якої судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Враховуючи, що пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору, відсутні правові підстави для вирішення клопотання в частині звільнення від сплати судового збору за відшкодування моральної шкоди.
Разом з тим в обґрунтування підстав звільнення від сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру скаржник посилається на скрутне матеріальне становище.
Вирішуючи клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору Суд виходить із такого. 
За змістом частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону №3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема, у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановлений законом порядку, а саме, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, що може бути підтверджено довідкою податкового органу про доходи тощо.
Оскільки обставини, які зазначив скаржник, відповідно до вказаних статтей Закону України «Про судовий збір», не є умовою для звільнення від сплати судового збору, а сам скаржник не надає доказів наявності інших підстав для його звільнення від сплати судового збору, Суд не вбачає правових підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору в частині вимоги немайнового характеру. 
Щодо посилання скаржника на положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Кгеих V. Роїапсі), де зазначено, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету».
Колегія суддів зазначає, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81): «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).
Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.
При цьому, Суд роз`яснює, що відмова у звільненні від сплати судового збору не позбавляє особу права повторного звернення із таким клопотанням із обов`язковим наданням необхідних доказів.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2102,00 гривень.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає доплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1681,60 гривень (200% від 840,80 грн).
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 в частині звільнення від сплати судового збору щодо позовної вимоги немайнового характеру за подання касаційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 420/239/20. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 420/239/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, за участю третіх осіб: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, поліцейських 1-ої роти 2-го батальйону Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Стадніка Олександра Вікторовича, Корнієнко Світлани Василівни, діль;ничного офіцера поліції Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Назаренка Олександра Володимировича, поліцейських 1-ої роти 2-го батальйону Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Денежко Олександра Валерійовича, Ковальчука Єгора Олександровича та Новопашен Світлани Сергіївни, про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди- залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:
1) документу про сплату судового збору у розмірі 1681,60 гривень (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055"); призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа)).
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
В.М.Соколов
Судді Верховного Суду