ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

27 травня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №584/1423/20 
Номер провадження 22-ц/816/894/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 04 березня 2021 року в складі судді Придатка В.М., ухвалене в м. Кролевець Сумської області, повне рішення складено 12 березня 2021 року, 
в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПрватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 30649,34 грн.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 04 березня 2021 року позов задовольний частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 листопада 2013 року в розмірі 192 грн 68 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати за сплату судового збору в розмірі 13 грн 24 коп.
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2  судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8943  грн 42 коп.
У апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у стягненні відшкодування на користь відповідачки. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що на підтвердження витрат стороною відповідача не надано належних доказів оплати послуг адвоката, у взаємозв`язку з договором про надання правничої допомоги. Заявник стверджує, що розмір заявлених витрат є неспівмірним з обсягом наданої допомоги та завищеним.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:
За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував надані відповідачкою докази оплати послуг адвоката у розмірі 6000 грн, а також її зобов`язання з оплати «гонорару успіху» у розмірі 3000 грн відповідно до умов договору, укладеного з адвокатом, визначив розмір відшкодування пропорційно до задоволених вимог. 
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 19 вказаного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Зокрема, за змістом частини 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як передбачено частинами 2 - 5, 8 статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Звертаючись з апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» зазначило про безпідставність задоволення вимог відповідачки про відшкодування витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність у матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та належного підтвердження витрат відповідачки.
Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2021 року до місцевого суду надійшло клопотання представника ОСОБА_3 про відшкодування за рахунок позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн, з яких: 4000 грн витрати зі складання відзиву на позовну заяву, 2000 грн – витрати за представництво інтересів відповідачки у судовому засіданні 04 березня 2021 року, 3000 грн – гонорар успіху.
На підтвердження заявлених вимог представник подав копію договору, дві квитанції №1/1044907225471003 та №1/1044907224379177 від 13 лютого 2021 року про сплату ОСОБА_3 3000 грн за кожною з них, тобто в сумі 6000 грн (а.с. 128,129).
Надані квитанції не містять інформації про конкретний вид послуги, яка оплачується ОСОБА_3 .
Встановлено, що 16 січня 2021 року між ОСОБА_4 та адвокатом Здоровець С.В. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 124-127). 
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору адвокат зобов`язався надати замовнику ОСОБА_3 юридичні послуги, передбачені цим Договором, а замовник зобов`язалася прийняти, оплатити ці послуги. Послуги за договором включають в себе надання відзиву на позовну заяву, а також інших необхідних процесуальних документів по справі №584/1423/20.
Порядок розрахунків за договором визначений сторонами у розділі 3. Згідно з пунктом 3.1, розмір винагороди за цим договором складається із фіксованої суми за складання відзиву на позовну заяву – 4000 грн. Розмір винагороди за складання інших необхідних процесуальних документів окремо узгоджується сторонами шляхом переговорів. Наведені частини винагороди сплачуються замовником на умовах попередньої оплати.
3.2 Замовник зобов`язується сплатити виконавцю також додатковий гонорар за прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (повної або часткової) у розмірі 10% від суми, у стягненні якої позивачу відмовлено. Дана частина винагороди сплачується замовником протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили (а.с. 124-127).
З зазначеного вбачається, що сторони договору погодили фіксований розмір винагороди за послуги адвоката, а саме складання відзиву на позовну заяву, який становить 4000 грн і оплачений відповідачкою 13 лютого 2021 року.
Враховуючи, що розмір гонорару встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі за одну послугу - складання відзиву на позовну заяву, а отже є визначеним, таким, що не залежить від обсягу наданих послуг та часу витраченого представником відповідачки, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежного підтвердження витрат з огляду на відсутність детального опису робіт виконаних адвокатом, оскільки у даному випадку розмір гонорару не потребує підтвердження детальним описом робіт, про що також зазначив у оскаржуваному рішенні місцевий суд.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 28 грудня 2020 року по справі №640/18402/19.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо врахування додаткового гонорару до суми витрат на правничу допомогу.
Вбачається, що у пункті 3.2. договору про надання правничої допомоги сторони погодили порядок і умови сплати замовником додаткового гонорару за прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (повної або часткової) у розмірі 10% від суми, у стягненні якої позивачу відмовлено. Дана частина винагороди підлягає сплаті замовником протягом трьох календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили.
Враховуючи, що сума додаткового гонорару обумовлена сторонами договору до сплати під відкладальною умовою, тобто є складовою частиною гонорару адвоката, а отже належить до судових витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування додаткового гонорару пропорційно до задоволених вимог.
Обґрунтованих доводів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для відповідачки заявник апеляційної скарги суду не повідомив, жодних доказів на спростування вимог відповідачки щодо розміру відшкодування витрат додаткового гонорару не надав.
При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що договір про надання правової (правничої) допомоги від 16 січня 2021 року не передбачає надання адвокатом послуг з представництва інтересів замовника у судовому засіданні, вартість таких послуг договором також не визначена.
Будь-яких інших доказів надання адвокату повноважень з представництва інтересів відповідачки у судовому засіданні також не надано. 
З огляду на відсутність у матеріалах справи належних допустимих доказів на підтвердження заявлених витрат на за представництво адвокатом відповідачки у судовому засіданні, у розумінні частин 2, 3 статті 137 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування який підлягає стягненню користь ОСОБА_4 , виключивши ці витрати.
Враховуючи, що вимоги позивача задоволені на 0,63%, підтверджений відповідачкою розмір витрат на правничу допомогу становить 7000 грн, тобто відшкодуванню за рахунок позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 6955,90 грн (7000 грн х 99,37%).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Встановивши, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення суду в частині розміру відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково. 
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 04 березня 2021 року змінити в частині розміру відшкодування витрат на правничу допомогу.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_5 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6955,90 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач -                                                   О. І. Собина

Судді:                О.Ю. Кононенко 

                                                                               В.І. Криворотенко