Справа № 146/348/20
Провадження № 22-ц/801/1087/2021
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року	Справа № 146/348/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого : Копаничук С.Г.
Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.
За участю секретаря Очеретної М.Ю.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2021 року, повний текст якого виготовлений 22 січня 2021 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Пилипчука О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» про розірвання договору оренди землі та скасування державної реєстрації договору оренди землі. Вказав, що на підставі державного акту від 20.12.2001 року серія ІІІ-ВН 030816,зареєстрованого 11.08.2014 року у відділі Держземагеннства у Томашпільському районі , він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 2,0971 га, кадастровий номер 0523981500:03:000:0160, що розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Він дізнався що у переукладеному ним з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» договорі оренди земельної ділянки №156/В від 9 грудня 2013 року, зареєстрованого 30.09.2014 року реєстраційною службою Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, який він підписав без дати , відповідач без його відома вніс дані про те, що цей договір укладено на тридцять років. Посилаючись на систематичну не сплату відповідачем орендної плати позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди та скасування державної реєстрації договору оренди землі.
10 червня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить розірвати договір оренди землі №156/В площею 2,0971 га від 09.12.2013 року, що зареєстрований реєстраційною службою Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області 30 вересня 2014 року, номер запису: 7177722 та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 156/В площею 2, 0971 га від 09.12.2013 року, що зареєстрована реєстраційною службою Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області 30 вересня 2014 року, номер запису: 7177722.
Заочним рішенням Томашпільського районного суду від 14.01.2021 року позовні вимоги задоволено, відшкодовано з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу – 10 000 грн. і судові витрати 840,80 грн.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 17.03.2021 року у задоволенні заяви ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» про перегляд заочного рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14.01.2021 року ,відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для розірвання діючого договору оренди землі, оскільки товариство надсилало позивачу поштовими переказами кошти в рахунок орендної плати за використання земельної ділянки, що свідчить про належне виконання ним обов`язку по сплаті орендної плати, відсутність систематичного порушення такого обов`язку і відсутність підстав для розірвання договору . Крім того, суд скасовуючи державну реєстрацію договору оренди не звернув увагу на те, що на час укладення цього договору державній реєстрації підлягало речове право оренди , яке і було зареєстроване , а не договір . Вважає, безпідставним стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, оскільки ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження понесених судових витрат : перелік складових надання послуг, розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду відповідає не повністю.
Суд встановив, що згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ – 0518709922020 від 14.02.2020 ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ІІІ-ВН 030816 від 20.12.2001 року являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 2,0971 га, кадастровий номер 0523981500:03:000:0160, що розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.(а.с.6).
Згідно договору оренди землі №156/В від 09 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» орендодавець ОСОБА_1 надає , а орендар ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» приймає в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку на тридцять років.( а.с.37-38)
Згідно умов договору орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі готівкою через касу підприємства, або в натуральній формі, або відробітковій формі – надання послуг ( п. 4.1 ). Розмір орендної плати у рік становить не менше ніж 3,0 (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки зазначеної в п. 2.4 договору, а саме в грошовій формі 1420,33 грн в рік , або в натуральній формі 10,35 центнерів зерна в рік. Орендна плата виплачується у строк до 20 грудня кожного поточного року.(п.4.4) Дія договору припиняється шляхом його розірвання зокрема за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.12.4)
З акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 30.09.2014 року , орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» прийняв в строкове платне користування вищевказану ділянку, розміром 2,10 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вилянської сільської ради, яка належить орендодавцю на праві приватної власності. (зворот а.с.38) Згідно листа відповідача, останній не може надати суду оригінали правовстановлюючого документу на земельну ділянку і договорів оренди, у зв`язку з передачею їх до Томашпільського ВП Могилів-Подільського відділу поліції , а також оригінали документів, згідно яких орендодавець ОСОБА_1 отримував орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою в період з 2006 по 2013 рік включно, у зв`язку з закінченням строку зберігання зазначених документів. Інші витребувані докази відповідач суду не надав без повідомлення причин ненадання.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що орендна плата позивачу товариством «Агрокомплекс «Зелена Долина» протягом тривалого періоду систематично не сплачувалась, що відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, ст. 651 ЦК України та умов договору оренди є правовою підставою для розірвання цього договору. Орендарем направлялись позивачу поштовими переказами грошові кошти в рахунок сплати орендної плати вже після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.
Суд вірно встановив обставини справи у цій частині вимог ,які перевірив об`ємом наданих сторонами і оцінених судом в порядку ст.89 ЦПК України доказів , правильно визначив спірні правовідносини і застосував до них норми права і дійшов обгрунтованого висновку про необхідність розірвання договору оренди з мотивів систематичної несплати позивачу орендної плати.
        Доводи апеляційної скарги відповідача  про те, що  суд не врахував обставину виконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати позивачу,  не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи ,позивач ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ІІІ-ВН 030816 від 20.12.2001 року являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 2,0971 га, кадастровий номер 0523981500:03:000:0160, що розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. 09 грудня 2013 року, ОСОБА_1 уклав договір оренди належної йому земельної ділянки №№156/В з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» строком на тридцять років з правом пролонгації. Речове право оренди вказаної земельної ділянки виникло у відповідача , разом із правами і обов`язками ,що витікають із вказаного договору, з дня реєстрації права оренди 30.09.2014 року .Цього ж дня земельна ділянка за актом прийому- передачі була передана відповідачу. Отже ,у відповідача виникли обов`язки по сплаті в передбаченому договором порядку і розмірі орендної плати позивачу з 30.09.2014 року .
Пункт 4.1 вказаного договору оренди передбачає ,що орендна плата сплачується орендарем орендодавцю у грошовій формі готівкою через касу підприємства, або в натуральній формі, або відробітковій формі - надання послуг. Розмір орендної плати у рік становить не менше ніж 3,0 (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки зазначеної в п. 2.4 договору, а саме в грошовій формі 1420,33 грн в рік , або в натуральній формі 10,35 центнерів зерна в рік. Згідно із п. 4.4. договору, орендна плата виплачується у строк до 20 грудня кожного поточного року. Згідно п. 12.4 дія договору припиняється шляхом його розірвання зокрема за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. 
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно із п. 1 ч. 1  статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України  , зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Згідно із ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
 Відтак, як вбачається з норм чинного законодавства, основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
У постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 484/3687/16-ц (провадження № 61-33165св18) і зазначив, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове не виконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 289/12204/17, (провадження  14-246цс19), від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18, (провадження14-126цс19) вказувала, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України).
Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).
Статтями 77,78 ЦПК України передбачено, що належними і допустимими є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідач на підтвердження сплати орендної плати надав суду слідуючі докази:
копію платіжного доручення № 5581 від 25.05.2020 ,згідно якого ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» перерахувало до центру поштового зв`язку №6 м. Тульчин 37 870,91 грн. з призначенням платежу - плата за оренду земельних паїв та комісійна винагорода за її виплату згідно реєстру №ЗД0000000522 від 25.05.2020 року;
копію реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання №ЗД000000522 від 25.05.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 призначався поштовий переказ у сумі 3415,49 грн, з сумою комісії 27,32 грн., з призначенням переказу - виплата орендної плати за 2019 рік ; 
копію платіжного доручення №32143 від 08.07.2020 , згідно якого ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» отримало переказ грошових коштів в сумі 3415,49 грн., з призначенням платежу - перерахунок поштового переказу, закінчився термін чинності.
копію платіжного доручення № 8095від 10.09.2020 ,згідно якого ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» перераховано до центру поштового зв`язку №6 м. Тульчині 211 757,56 грн , з призначенням платежу - плата за оренду земельних паїв та комісійна винагорода за її виплату згідно реєстру №ЗД000000830 від 24.07.2020 року;
копію реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання №ЗД000000830 від 24.07.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 призначалися поштові перекази із сумами 6147,90 грн (сума комісії 49,18 грн. ) та 5808,00 грн (сума комісії 46,46 грн.), призначення переказу не зазначено. Отже , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» було направлено позивачу орендну плату вже після звернення до суду з позовом.
Інших доказів ,що підтверджували б належне ,у відповідності з умовами договору , виконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати у строк до 20 грудня кожного поточного року ,останній не надав . 
Тому доводи апеляційної скарги про необгрунтованість рішення суду у цій частині вимог не заслуговують на увагу. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі, оскільки виконання обов`язку систематичної сплати позивачу орендної плати в період з 30.09.2014 року по день звернення позивача до суду у квітні 2020 року ,не підтверджено відповідачем належними, допустимими і достатніми доказами. 
        Разом із тим, доводи  апеляційної скарги щодо незаконності рішення  суду в частині  задоволення  вимог  про скасування   державної реєстрації  зазначеного  договору оренди землі №156-В від 09 грудня 2013 року, є обгрунтованими.
Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суд виходив із того, що по справі була проведена реєстрація договору оренди і вони є похідними від вимог про розірвання договору оренди. Однак з такими висновками погодитись не можна, оскільки суд невірно встановив обставини і застосував норми матеріального права. 
З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі. Відповідно статтю 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV доповнено частиною п`ятою такого змісту: право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Таким чином, з урахуванням викладених норм поняття «державна реєстрація договору оренди землі» та «державна реєстрація права оренди на земельну ділянку» не слід ототожнювати, оскільки це різні правові інститути, які діяли у різні часові проміжки. Поняття «державна реєстрація договору оренди землі» застосовується до правовідносин щодо оренди землі, які виникли до 01 січня 2013 року, а поняття «державна реєстрація права оренди на земельну ділянку» застосовується до правовідносин щодо оренди землі, які виникли після 01 січня 2013 року
До такого висновку про застосування норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи ,на час укладення договору оренди землі №156/13 від 09.12.2013 року чинне законодавство не передбачало реєстрацію договорів оренди землі, а реєстрації підлягало речове право оренди, яке, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, і було зареєстровано за відповідачем 30.09.2014 року. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Положеннями статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
          З огляду на те, що задовольняючи позовні вимоги про  скасування державної реєстрації договору оренди землі № 156/В, суд невірно встановив обставини справи і застосував норми матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає ,що рішення суду першої інстанції у цій частині позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення – про відмову у їх задоволенні.
Також заслуговують на увагу і доводи скарги в частині стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Підтверджуючи розмір витрат на правничу допомогу та обсяг робіт виконаних адвокатом, позивач надав ордер, серії ВН №145508 від 25.04.2020, квитанцію №23/04/3 від 23.04.2020 року про сплату ним адвокату Дунаєву І.Б. 10 000 грн за професійну правничу допомогу. Детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом , суду не надано .
Разом із тим, зважаючи на встановлені обставини систематичної несплати відповідачем орендної плати і часткове задоволення позовних вимог, а також те, що проведена адвокатом робота у справі вбачається із матеріалів справи, а саме: складення позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, участь адвоката у судових засіданнях 15.09.2020 р. та 27.11.2020 р., колегія суддів вважає, що справедливим буде являтись відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
Оскільки, рішення суду в частині задоволення основної вимоги про розірвання договору через встановлені обставини систематичної несплати відповідачем орендної плати залишено без змін , колегія суддів вважає необхідним залишити без змін і рішення суду першої інстанції про відшкодування позивачу судового збору в розмірі 840,80 грн. ,а витрати на судовий збір у апеляційній інстанції відповідача щодо похідної вимоги, залишити за останнім. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» задовольнити частково.
Заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2021 року в частині вимог про скасування державної реєстрації договору оренди землі та в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу – скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації договору оренди землі № 156/В, від 09 грудня 2013 року ,укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» щодо земельної ділянки площею 2,0971 га, кадастровий номер 0523981500:03:000:0160,розташованої на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області – відмовити.
В іншій частині заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2021 року залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» на користь ОСОБА_1 4000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного тексту постанови.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина», адреса: Вінницька область, смт. Томашпіль, вул. Івана Богуна, 8, код ЄДРПОУ 32721857, ІПН 327218502198.

       Головуючий                                       С.Г. Копаничук
       Судді:                                                         С.К. Медвецький 
       
                                                        В.В. Оніщук