ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5822/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року в адміністративній справі №160/5822/20 (головуючий суддя I інстанції - Кадникова Г.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій дпротиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В :
Позивач 26.05.2020 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у розрахунку заробітної плати для обчислення його пенсії з урахуванням сум заробітної плати, отриманої за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червень 2000 року, а саме: не застосування для призначення пенсії довідок про заробітну плату за період:
1) з 12.08.1986 року по 17.07.1989 року за роботу в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автотресту - довідка №1043 від 06.04.2017 року;
2) з 01.08.1989 року по липень 1991 року за роботу в артілі старателів «Памир» приїску « ОСОБА_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 » - довідка общества с ограниченной ответственностью «Артели Заршуии Помир» (мова оригіналу), за підписом руководителя предприятия ОСОБА_3 та головного бухгалтера ОСОБА_4 та печаткою Общества с ограниченной ответственностью «Артели Заршуии Помир» (мова оригіналу), яке є правонаступником артілі старателів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приїска « ОСОБА_2 » ГОК «Таджикзолото»;
3) з 06.09.1991 року по 27.10.1992 року включно за роботу в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автооб`єднання «Криворіжбудтранс» - довідка №1118 від 11.04.2017 року;
- зобов`язати відповідача застосувати для обчислення заробітної плати для призначення йому пенсії зазначені вище довідки за 60 місяців страхового стажу до 01.07.2000 року та здійснити з урахуваннням цього відповідний перерахунок призначеної пенсії за віком, починаючи з дати її призначення 03.07.2019 року;
- зобов`язати відповідача провести відповідну доплату пенсії з 03.07.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що йому призначено пенсію за віком, однак, при ознайомленні зі своєю електронною пенсійною справою на порталі Пенсійного фонду України, виявив про не застосування при визначенні заробітку для обчислення пенсії довідки про заробітну плату за період з серпня 1986 року по жовтень 1992, тому вважає дії відповідача протиправними.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії з урахуванням сум заробітної плати, отриманої за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червень 2000 року, а саме: не застосування для призначення пенсії довідок про заробітну плату за період:
- з 12.08.1986 року по 17.07.1989 року за роботу в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автотресту - довідка №232/22-02-08 від 20.08.2018 року;
- з 01.08.1989 по липень 1991 року за роботу в артілі старателів « ІНФОРМАЦІЯ_3 » приїску « ОСОБА_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 » - довідка общества с ограниченной ответственностью «Артели Заршуии Помир» (мова оригіналу), за підписом руководителя предприятия ОСОБА_3 та головного бухгалтера ОСОБА_4 та печаткою Общества с ограниченной ответственностью «Артели Заршуии Помир» (мова оригіналу), яке є правонаступником артілі старателів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приїска « ОСОБА_2 » ГОК «Таджикзолото»;
- з 06.09.1991 року по 27.10.1992 року включно за роботу в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автооб`єднання «Криворіжбудтранс» - довідка №1118 від 11.04.2017.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області застосувати для обчислення заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 довідки про заробітну плату за період роботи:
- з 12.08.1986 року по 17.07.1989 року за роботу в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автотресту - довідка №232/22-02-08 від 20.08.2018 року;
- з 01.08.1989 року по липень 1991 року за роботу в артілі старателів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на приїску « ОСОБА_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 » - довідка общества с ограниченной ответственностью «Артели Заршуии Помир» (мова оригіналу), за підписом руководителя предприятия ОСОБА_3 та головного бухгалтера ОСОБА_4 та печаткою Общества с ограниченной ответственностью «Артели Заршуии Помир» (мова оригіналу), яке є правонаступником артілі старателів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приїска « ОСОБА_2 » ГОК «Таджикзолото»;
- з 06.09.1991 року по 27.10.1992 року включно за роботу в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автооб`єднання «Криворіжбудтранс» - довідка № 1118 від 11.04.2017 року - за 60 місяців страхового стажу по 30.06.2000 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії з урахуванням сум заробітної плати, отриманої за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 30.06.2000 року незалежно від перерв.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що не можливо застосувати при розрахунку заробітної плати для обчислення розміру пенсії довідку без номера та дати видачі щодо заробітної плати позивача за період з 01.08.1989 року по 25.07.1991 року в Артелі Старателів «Памір», що не відповідає порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, апелянт вказує, що для достовірного відображення даних про заробітну плату позивача за період роботи з серпня 1986 року по липень 1989 року в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автооб`єднання «Криворіжбудтранс», рекомендовано надати нову довідку про заробітну плату з урахуванням розбіжностей, відображених в таблиці акту. За результатом проведеної перевірки Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради на заміну раніше виданій довідки №1043 від 06.04.2017 року була видана архівна довідка №232/22-02-08 від 20.08.2018 року за період роботи з 12.08.1986 року по 17.07.1989 року в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автооб`єднання «Криворіжбудтранс», яка на теперішній час міститься в матеріалах пенсійної справи. А тому відповідач вважає безпідставним зобов`язання здійснити розрахунок заробітної плати для обчислення розміру пенсії шляхом застосування архівної довідки №1043 від 06.04.2017 року. Також відповідач зазначив про безпідставне не застосування судом шестимісячного строку звернення до суду позивача з даним позовом. Оскльки початком перебігу строку є день призначення позивачу пенсії -15.08.2019 року, то позивач, звернувшись до суду з позовом у травні 2020 року, пропустив встановлений КАС строк такого звернення та будь-яких поважних підстав поновлення строку позивачем не зазначено.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження, про що сторони повідомлені належним чином.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 15.08.2019 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком та надав паспорт, ідентифікаційний номер, трудову книжку, диплом про навчання, військовий квиток, посвідчення учасника бойових дій, архівні довідки про заробітну плату за періоди роботи: з 12.08.1986 року по 17.07.1989 року на Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автоуправління; з 01.08.1989 року по липень 1991 року в артелі старателів «Памир» на приїску « ОСОБА_2 » ГОК «Таджикзолото»; з 06.09.1991 року по 27.10.1992 року в Криворізькій автобазі №20 Криворізького виробничого автооб`єднання «Криворіжбудтранс».
Розпорядженням пенсійного органу від 20.08.2019 року позивачу призначена пенсія за віком та саме з цього часу позивач її отримував.
В адміністративному позові ОСОБА_1 вказує, що 11.03.2020 року при ознайомленні зі своєю електронною пенсійною справою він виявив, що довідки про заробітну плату за період з серпня 1986 року по жовтень 1992 року не застосовані при визначенні заробітку для обчислення пенсії, у зв`язку із чим він в той же день звернувся до пенсійного органу про проведення розрахунку пенсії із застосуванням довідок про заробітну плату, які надані для призначення пенсії.
Пенсійний орган листом за №3473-4717/К-03/8-0400/20 від 20.03.2020 року відмовив позивачу у застосуванні для розрахунку пенсії довідки про заробітну плату за період роботи в артілі старателів «Памир» на приску «Дарваз» ГОК «Таджикзолото» у зв`язку з тим, що в ній відсутні дата, вихідний номер, не вказана грошова одиниця, не вказана сума прописом та відсутній штамп підприємства та на запити пенсійного органу щодо отримання нової довідки, відповіді не отримано.
Не погодившись з відмовою пенсійного органу, позивач оскаржив таку відмову до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, зокрема, що передчасність обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на виплату пенсії підтверджується встановленим ст.ст.256  та  257 ЦК України трирічним  строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Таким чином, шестимісячний строк може не застосовуватися за звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого належить пенсія. Також, імперативні вимоги ч.2  ст.17 КАС України  передбачають, що особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову. Суд першої інстанції з посиланням на положення   87    05.11.1991  1788-XII «  » та   46  1058-IV зазначив, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не застосування до даних правовідносин вимог ст.122 КАС України з огляду на таке.
Відповідно до частини другої  статті 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає  КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша  статті 118 КАС України  визначає, що процесуальні строки - це встановлені  законом  або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються  законом, а якщо такі строки  законом  не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частин першої та другої  статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
  Згідно із частиною третьою  статті 122 КАС України  для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з  дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
  Відтак, на думку колегії суддів для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений  законом  строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані  статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Апеляційний суд звертає увагу, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами  законом  передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених  КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.  Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено  Законом №1058-IV  (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005  року  №22-1  (далі по тексту - Порядок №22-1).
Так, згідно із статтями  42,  44,  45 Закону №1058-IV  призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.
Зокрема, згідно із пунктом 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (пункт 4.9 вказаного Порядку № 22-1).
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/ помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
  Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року №340/1019/19).
Апеляційний суд зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
  Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. 
Як свідчать матеріали справи, позивач 15.08.2019 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком та надав до заяви відповідні документи. Розпорядженням пенсійного органу від 20.08.2019 року позивачу призначена пенсія за віком та, отримавши виплату пенсії у вересні 2019 року, повинен був дізнатись про її розмір, який обчислювався та виплачувався відповідачем на підставі наданих документів.
Отже, з дня отримання позивачем пенсійної виплати у вересні 2019 року, якому призначена пенсія у серпні 2019 року, він вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Адміністративний позов та матеріали справи не містять. 
Проте, згідно тексту адміністративного позову ОСОБА_1 ознайомився зі своєю пенсійною справою лише 11.03.2020 року та виявив, що довідки про заробітну плату за період з серпня 1986 року по жовтень 1992 року не застосовані при визначенні заробітку для обчислення пенсії, у зв`язку із чим він в той же день звернувся до пенсійного органу про проведення розрахунку пенсії із застосуванням довідок про заробітну плату, які надані для призначення пенсії. З позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 28.05.2020 року.
Заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем не подавалось, будь-яких доказів поважності пропуску строку звернення до суду
Щодо посилання суду першої інстанції в рішенні на положення  статті 87 Закону №1788-ХІІ  та  статті 46 Закону №1058-IV, то таке є безпідставним, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії, на які претендує позивач, не були нараховані пенсійним органом.
До того ж, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема  статі 87 Закону №1788-ХІ  та статті 46 Закону №1058-ІV  (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Вказаного правового висновку дійшла Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду в постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19.
Відтак, колегія суддів зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 20.03.2020 року у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 6 місяців після отримання пенсії за серпень 2019 року.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
  За таких обставин колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Судом апеляційної інстанції не встановлено та не знайдено будь-яких підстав для визнання причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду з вказаними позовними вимогами поважними, матеріали справи таких підстав не містять. 
Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно   238,  240  цього Кодексу.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами  третьою  та  четвертою  статті 123 цього Кодексу.
          За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про залишення позовної заяви без розгляду.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
                                         П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року в адміністративній справі №160/5822/20 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня      2020 року в адміністративній справі №160/5822/20 скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак