Ухвала
 
20 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 754/11448/15
 
провадження № 61-5317ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року та додаткову постанову того ж суду від 25 лютого 2021 року у  справі за  позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2015 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»  (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнень позову, просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі у розмірі 20 741,47 євро, що за курсом Національного Банку України (далі - НБУ) на день звернення до суду становить суму у розмірі 570 183 грн 01 коп., з яких: тіло кредиту у розмірі 8 402,78 євро; відсотки у розмірі 1 064,53 євро; комісія у розмірі 974,16 євро; пеня у розмірі 10 300 євро.
 
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів кредитну заборгованість у розмірі 19 767, 31 євро. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору виникла заборгованість, яка визначена позивачем з урахуванням коштів, отриманих від реалізації автомобіля, що був предметом договору застави, тому поклав на позичальника та поручителів солідарну відповідальність за невиконання взятих на себе зобов`язань. У задоволенні інших вимог, а саме про стягнення комісії судом було відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року в частині вирішення вимог, заявлених до ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено. В іншій частині позов АТ КБ «Приватбанк» залишено без змін. 
 
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року  заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 тис. грн. 
 
29 березня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, що надійшла 01 квітня 2021 року, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до  розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Так, зазначена касаційна скарга АТ КБ «Приватбанк» містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, однак у суду касаційної інстанції відсутні підстави, оскільки не надано належних доказів для його поновлення. 
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у  такому його елементі як правова визначеність, тому, заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку із зазначенням дати первинного отримання копії оскаржуваного судового рішення.
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року та додаткову постанову того ж суду від 25 лютого 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян