Ухвала

17 травня 2021 року
м. Київ
Справа № 642/2352/19
Провадження № 51-2460 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на рішення суду апеляційної інстанції щодо останнього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що касаційну скаргу обвинуваченого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується.
У порушення вказаних вимог закону обвинувачений не зазначив яке саме судове рішення він оскаржує, обмежившись лише формальним посиланням на всі судові рішення суду першої інстанції, що постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, якими продовжено йому строк тримання під вартою. 
Крім того, вказавши у касаційній скарзі, що оскаржує ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року, обвинувачений приєднав до касаційної скарги ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 січня 2021 року, якою апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м.  Харкова від 11 листопада 2020 року закрито у зв`язку з відмовою обвинуваченого від апеляційної скарги.
При цьому, обвинуваченому слід врахувати, що приєднана до касаційної скарги ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України, підлягає оскарженню лише в апеляційному порядку. Касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону, а тому в касаційному порядку вона не може бути переглянута.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК Українив касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Однак, при обґрунтуванні незаконності оскаржуваного судового рішення обвинувачений взагалі не наводить доводів щодо підстав для його скасування, передбачених ст. 438 КПК України.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте, у касаційній скарзі взагалі відсутні вимоги обвинуваченого із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги. Вимоги засудженого до касаційного суду щодо скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень не конкретизовані та не узгоджуються із приписами ст. 436 КПК України. 
Крім того, не зрозуміло, яке саме рішення суд касаційної інстанції має переглянути в касаційному порядку.
Також, згідно з положеннями ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
На порушення вказаних вимог закону обвинувачений не долучив до касаційної скарги ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року та не зрозуміло чи взагалі існує така ухвала.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою обвинуваченого.
Тому, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу обвинуваченого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції обвинуваченим має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на рішення суду апеляційної інстанції щодо останнього, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                            ОСОБА_5                                       ОСОБА_3