ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13406/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року (суддя Ніколайчук ) в адміністративній справі  
за позовом  ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1                   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме, невиплати в день виключення зі списків частини грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум за період з 11.10.2018 по 29.07.2020 року із розрахунку середньоденної заробітної плати.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.     
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.09.2018 № 519 полковника ОСОБА_1 звільнено  з військової служби у Збройних Силах України у запас відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обв`язок і військову службу».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2018 № 241   ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 знято з усіх видів забезпечення. 
У січні 2020 року   ОСОБА_1  звернувся до відповідача з заяво, в якій просив нарахувати та виплати грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, проте відповідачем відмовлено у такій виплаті.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 в адміністративній справі № 160/3194/20  визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 11.10.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 11.10.2018.
На виконання вказаного судового рішення відповідачем 29.07.2020  здійснено виплату ОСОБА_1  грошову компенсацію у сумі 38628,86 грн. 
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо невиплати в день виключення зі списків частини грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, ОСОБА_1   звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за характером спірних правовідносин даний спір є публічно-правовим з питань проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
За приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з роз`ясненнями Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 22.02.2012 у справі № 1-5/2012, перебіг строку для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач фактично розрахувався з позивачем 29.07.2020, отже строк на звернення до суду з урахуванням приписів статті 120 КАС України  має обраховуватися, починаючи з 30.07.2020 (з наступного дня після отримання відповідної виплати), та закінчується 30.08.2020. 
Натомість позивач звернувся до суду з даним позовом 20.10.2020, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду. 
Відповідно до ч. 3  ст. 123 КАС України  якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд звертає увагу, що позивачем ані у позові, ані в апеляційній скарзі не порушується питання про поновлення строку на звернення до суду. При цьому зміст позовної заяви та додані до неї документи не дають підстави дійти висновку, що строк звернення до суду з даним позовом пропущений з поважних причин. 
Пунктом 8 частини 1  статті 240 КАС України  визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та  четвертою  статті 123 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1  ст. 319 КАС України  судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно  статтями  238,  240  цього  Кодексу.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права.           
          
                              Керуючись ст.ст. 238, 243, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року в адміністративній справі № 160/13406/20 скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з 13 квітня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
          Повна постанова складена 13 квітня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова