ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  906/561/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю., 
за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:
позивача - підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" - Невисевич М.В., 
відповідача - ОСОБА_1 - не з`яв., 

розглянув касаційну скаргу підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (далі - Підприємство)
на рішення господарського суду Житомирської області від 05.02.2021 (суддя Кудряшова Ю.В.) та
постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 (головуючий суддя - Філіпова Т.Л., судді Грязнов В.В. і  Розізнана І.В.)
зі справи № 906/561/20
за позовом Підприємства
до  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 )
про зобов`язання звільнити торговельний майданчик та стягнення 16 038 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про зобов`язання звільнити торговельний майданчик №31 (далі - ТМ) шляхом вивозу кіоску за межі Підприємства, а також про  стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за невиконання обов`язку щодо повернення ТМ. 

2. Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем умов договору від 31.12.2013   №60 (далі - Договір) у частині звільнення ТМ від кіоску після припинення дії Договору.               

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Житомирської області від 05.02.2021, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021, у позові відмовлено. 

4. Рішення та постанову мотивовано необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.  

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Підприємство, зазначаючи про неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, просить скасувати оскаржувані судові рішення з даної справи і ухвалити нове рішення, яким вимоги задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму матеріального права - частину другу статті 785 Цивільного кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014 у справі № 3-85гс14, постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/9328/17, від 28.08.2018 у справі № 913/155/17, від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18, від 11.04.2018 у справі № 914/4238/15, від 24.04.2018 у справі № 910/14032/17, від 09.09.2019 у справі № 910/16362/18 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.12.2019 у справі № 910/20370/17.

Доводи іншого учасника справи
7. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти доводів скаржника, вказуючи, що вони зводяться до заперечень встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, яка була здійснена судами під час розгляду справи по суті, і в цілому до заперечення результату розгляду справи по суті, та просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. 
Клопотання відповідача
8. У письмовому клопотанні до Верховного Суду відповідач просить відкласти розгляд справи з посиланням на те, що відзив на касаційну скаргу «помилково був скерований до м.Харкова» і що представник відповідача не може прибути до міста  Києва через несправність транспортного засобу. 
Верховний Суд не знаходить підстав для задоволення даного клопотання, оскільки: відзив на касаційну скаргу Верховним Судом отримано; інші обставини, зазначені представником відповідача, нічим не підтверджені і не є поважними; участь представника сторони у судовому засіданні з розгляду касаційної скарги не є обов`язковою за законом і не визнавалася такою судом; матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду касаційної скарги і за відсутності представника сторони.  
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
9. Підприємство (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) уклали Договір №60, за умовами якого, зокрема: 

- предметом Договору є ТМ №31 загальною площею 6,75 кв.м, місцезнаходження якого зазначено на плані розміщення торговельних місць ринку (пункт 1.1); 

- у разі припинення або розірвання договору орендар у 7-ми денний строк зобов`язується звільнити об`єкт оренди та повернути його орендодавцеві у стані, не гіршому, ніж на момент його передачі в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря (пункт 4.3.8);

- Договір укладений на 1 рік і діє з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно (пункт 6.1). 

10. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.09.2018 у справі №280/1068/18 за позовом Підприємства до ОСОБА_1 стягнуто з останньої на користь Підприємства 12 757,50 грн. заборгованості з орендної плати та 4 374  грн. неустойки за Договором.

З даного рішення вбачається, що позивач, вважаючи Договір припиненим з 01.01.2018 та враховуючи, що відповідач не повернув предмета оренди за Договором, на підставі статті 785 Цивільного кодексу України, заявив вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум, у тому числі неустойки в розмірі подвійної плати за користування ТМ за час прострочення.

11. 13.02.2019 позивач направив відповідачу листа з пропозицією терміново сплатити заборгованість за рішенням суду зі справи №280/1068/18 та нараховану неустойку і укласти договір на ТМ на 2019 рік або повернути його Підприємству за актом приймання - передачі. 
12. 30.01.2020 позивач направив відповідачу листа, яким повідомив відповідача про те, що ним не виконано зобов`язання щодо звільнення ТМ та запропонував укласти договір на 2020 рік.
13. У подальшому комісією в складі співзасновників Підприємства і депутата Коростишівської міської ради складено акт      від 01.04.2020 про те, що: на Підприємстві на ТМ № 31 площею 6,75 кв. м розміщений кіоск ФОП Демченко Н.М., який використовується нею у господарській діяльності без договору оренди; станом на зазначену дату кіоск від товару не звільнений, ФОП Демченко Н.М. продовжує використовувати його в своїй господарській діяльності; переміщення кіоску на штрафмайданчик неможливе у зв`язку з незвільненням його від товару, який у ньому знаходиться і належить ФОП Демченко Н.М.

14. Наведені обставини стали підставою для звернення з позовом у даній справі, у тому числі про стягнення 16 038 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за невиконання обов`язку щодо повернення ТМ з оренди.

15. Договір був укладений між Підприємством і ОСОБА_1 як фізичною особою - підприємцем (ФОП). 

ОСОБА_1 з 06.05.2004 була зареєстрована як ФОП, однак припинила підприємницьку діяльність 05.02.2016.

На час подання позову до суду відповідач не мала статусу ФОП. 

Однак Договір укладений з відповідачем як ФОП для провадження торговельної діяльності, тобто для комерційного використання, правовідносини, пов`язані з його використанням, є господарськими, а тому спір в даній справі з урахуванням положень статей 3, 4, 20, 45 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), статей 51, 52 Цивільного кодексу України підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. 

16.   З матеріалів справи вбачається, що в порядку підпункту 4.2.5 Договору позивач мав намір перемістити кіоски, що розташовані на торговельних місцях, на штрафмайданчик,    однак це виявилося неможливим, оскільки в них знаходиться товар ОСОБА_1 ;   доказом цього позивач вважає згаданий акт від 01.04.2020. 

17.  Згідно з пунктом 16 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, МВС України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 №57/188/84/105, на ТМ      продавця      (фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності) установлюється табличка із зазначенням його прізвища, імені та по батькові, номера свідоцтва про державну реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та назви органу, що       здійснив       цю       реєстрацію,       прізвища,       імені,      по батькові його продавця,      а      також      розміщується      копія      патенту      за       фіксованим розміром      податку чи копія свідоцтва про сплату єдиного податку та копія ліцензії у      разі      здійснення      господарської      діяльності,      що підлягає ліцензуванню.

Аналогічну вимогу      містив і пункт 4.3.6 Договору.

18. За висновками судів попередніх інстанцій, позивач, який мав би намір перемістити кіоски на штрафмайданчик, міг перевірити шляхом ознайомлення з інформацією на табличці, яка в порядку пункту 16 Правил має бути на ТМ, прізвище, ім`я та по батькові, номер свідоцтва про державну реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, особи, яка здійснює господарську діяльність.

19. На підставі наданих позивачем доказів суд позбавлений можливості достовірно встановити, що за станом на час звернення до суду з позовом у цій справі                     ОСОБА_1 , яка припинила підприємницьку діяльність, продовжує використання ТМ і зберігає в ньому власний товар.

20. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем вживалися заходи щодо переміщення кіоску за межі площ ТМ; є підстави вважати, що позивач не скористався правом, передбаченим у пункті 4.2.6 Договору, перемістити тимчасові споруди на штрафмайданчик ринку, обравши інший спосіб захисту порушеного права, який передбачає стягнення коштів у вигляді неустойки. 

ДЖЕРЕЛА ПРАВА 

21. Цивільний кодекс України:
стаття 15:

- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; 

- кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; 

частини перша і друга статті 16:

- кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу;

- суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом;

стаття 785 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі;

- якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. 

22. ГПК України:
частина друга статті 4: 
- юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду;

частина перша статті 5:
- здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором;

стаття  236:
- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим;

- законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; 

- обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23.  Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача звільнити орендований ним за Договором ТМ та про стягнення з нього відповідної неустойки.

24.  Попередні судові інстанції, відмовляючи в позові, виходили з того, що позивач не скористався своїм передбаченим Договором правом щодо переміщення тимчасових споруд на штрафмайданчик. 

З таким висновком погодитися не можна. 

25. Як вбачається з установлених судами обставин справи, таке переміщення є правом,  а не обов`язком позивача. 
Водночас позивач самостійно, на власний розсуд обирає для себе спосіб захисту своїх прав та/або законних інтересів, який він вважає найбільш ефективним, і якщо такий спосіб не суперечить договору або закону, суд не вправі відмовити в позові лише тому, що існував  інший спосіб такого захисту. 

26. Отже, відмовивши в позові в даній справі, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування (у вигляді неправильного тлумачення) наведених у цій постанові норм матеріального права - статей 15, 16, 785 Цивільного кодексу України.

Водночас у зв`язку з цим вони не встановили обставин і не дослідили доказів, пов`язаних з виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо повернення ТМ з оренди, а також з правильністю обрахування заявленої до стягнення суми неустойки. 

Відтак оскаржувані судові рішення прийнятті з порушенням вимог статті 236 ГПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення. 

27.   Поряд з тим суд касаційної інстанції відповідно до частини другої статті 300 ГПК України суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. З урахуванням викладеного та відповідно до частин третьої, четвертої статті 310 ГПК України оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 

29. У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини та оцінити докази, зазначені в цій постанові, надати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону.

За результатами нового розгляду справи  мають бути розподілені й судові витрати у ній. 

Керуючись статтями  300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" задовольнити частково.  

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 05.02.2021  та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 зі справи  № 906/561/20 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                        І. Булгакова

Суддя                                                                                                                        Б. Львов