ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28982/20                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 квітня 2021 року                                                                        м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,-
             В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.11.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-006/1778/2007, за умовами якого ЗАТ "ОТП Банк" зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 82 000 доларів США на придбання нерухомого майна строком до 26.11.2037 року зі сплатою плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотка в розмірі 3,99% річних та FIDR.
25.03.2009 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № ML-006/1778/2007 від 26.11.2007 року, яким було змінено графік погашення кредитної заборгованості, внесено зміни щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, а також встановлено порядок дострокового погашення кредитної заборгованості з ініціативи банку.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 26.11.2007 року, за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати в повному обсязі по борговим зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов кредитного договору.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2017 року у справі №759/4943/16-ц в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено повністю.
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 27.02.2018 року у вказаній справі позов публічного акціонерного товариства "ОТБ Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за Кредитним договором №ML-006/1778/2007 від 26 листопада 2007 року у розмірі 72 694 (сімдесят дві тисячі шістсот дев`яносто чотири) долари США 13 центів. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" судовий збір на загальну суму 30 337 (тридцять тисяч триста тридцять сім) грн. 43 коп. по 15 168 (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят вісім) грн. 72 коп. з кожного.
02.10.2018 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57268246 з примусового виконання виконавчого листа від 02.07.2018 року №759/4943/16 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
16.12.2019 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №57268246 на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки на адресу відділу надійшла заява стягувача про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення боржником. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено. Згідно з п. 2 постанови зазначено про те, що постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виділено в окремі виконавчі провадження.
16.12.2019 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про стягнення виконавчого збору, згідно з яким підлягає сплаті ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 7 269, 41 дол. США, що станом на 16.12.2019 року становить 170 758, 44 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами 1 і 2      статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»     визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої      статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою      статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої      статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Отже, з системного аналізу статтей      27,      39,      40 Закону №1404-VIII  вбачається наступне.    У разі повернення виконавчого документу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження було відкрито 02 жовтня 2018 року.
Щодо посилань апелянта на ту обставину про те, що відповідачем може бути стягнутий виконавчий збір лише у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду органами державної виконавчої служби, колегія суддів зазначає наступне.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 2475-VIII  (набрав чинності 28 серпня 2018 року) у частині 2      статті 27 Закону № 1404-VІІІ     слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».
Предметом спору у даній справі є постанова про стягнення виконавчого збору від 16 грудня 2019 року, а тому підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків     від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від фактично стягнутої суми.
З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, а твердження скаржника про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню      Закон № 1404-VІІІ     у редакції, що була чинною до 28.08.2018 року, є помилковим внаслідок неправильного розуміння дії законодавчих актів в часі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.