ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року

м. Харків

справа № 638/9429/19

провадження № 22-ц/818/1869/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів спілкування та участі у її вихованні
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2020 року у складі судді Березовської І.В., - 
в с т а н о в и в:
24 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить усунути перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення порядку спілкування з дитиною без присутності матері. 
       23 грудня 2020 року відповідач подала заяву, якою просила забезпечити докази та витребувати наявну письмову інформацію:
-Чи перебував (перебуває) на військовому обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у Шевченківському РВК м. Харкова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ?
-Чи проходив військову службу ОСОБА_1 .?
-якщо ОСОБА_1 , військову службу не проходив, то повідомити у зв`язку з чим;
-витребувати з Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова копію висновку призовної комісії, якою ОСОБА_1 , визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час за ст.. 22-Б гр.. 1 наказу МОУ № 2-1994 р.;
-витребувати копію висновку військово-лікарняної комісії та копії медичної документації ОСОБА_1 на підставі якої було зроблено висновки;
-постановити письмово ухвалу про забезпечення доказів та їх витребування та направити ухвалу суду для виконання до ОСОБА_1 .
       В обґрунтування заяви відповідач ОСОБА_2 посилалася на те, що у неї є сумніви щодо стану здоров`я позивача, матеріали справи містять дані про його непридатність до військової служби у мирний час, за ст.. 22-Б (має психічне захворювання), що ОСОБА_1 не спростовано.
       23 грудня 2020 року судом було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заявленого клопотання.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву від 23.12.2020 про забезпечення та витребування доказів у повному обсязі. 
        Вважає, що ця заява була подана з урахуванням цивільно-процесуальних норм, пропуску строку допущено не було, оскаржувана ухвала є завідомо незаконною та постановлена судом з однією метою – не дати можливості в установлений законом спосіб встановити психічний стан позивача.
       Відзиву на апеляційні скарги не надано.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Вирішуючи питання про забезпечення доказів суд виходив з того, що строк на заявлення клопотання про витребування доказів пропущений, крім того, за клопотанням відповідача було витребувано докази стосовно того, що позивач не перебуває на обліку у психіатричному закладі.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 76 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.  Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.        
Судовим розглядом встановлено, що предметом спірних правовідносин є реалізація батьком свого права на спілкування та участь у вихованні малолітньої дитини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
       Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
       Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
       Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед треба зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
       Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
       Заявлені ОСОБА_2 вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, адже відповідачем не зазначається про наявність ризику втрати документів, що вона просить витребувати, або неможливості чи утруднення збирання або подання відповідних доказів у майбутньому.
       Існування обставин, з якими процесуальний закон пов`язує забезпечення доказів – відповідачем не доведено.
       З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заява про забезпечення доказів шляхом витребування документів, які просить заявник, задоволенню не підлягає.
Вказаний висновок узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 02 травня 2019 року у справі № Зд/9901/2/19.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що  доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не дають підстав для встановлення порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.
Відповідно до пункту  1 частини 1 статті 374 та ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, оскільки оскаржене відповідачем судове рішення у формі ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає. 

Головуючий:                                                                          О.В. Маміна

Судді:                                                                               Н.П.Пилипчук

                                                                        О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 24 травня 2021 року.