ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/2443/19
адміністративне провадження № К/9901/6951/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді: Білоуса О.В.,
суддів: Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
секретар судового засідання - Носенко Л.О.,
за участю: представника позивача - Кучерука В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року ПАТ «Черкасирибгосп» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до ГУ ДПС у Черкаській області, яке є правонаступником ГУ ДФС у Черкаській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 квітня 2019 року: №0004331401, №0004371401, №0004391401, №0004401401, №00004381401, №0004421401, №0004431401 та від 11 липня 2019 року №0007771401.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 15 квітня 2019 року: №0004331401, №0004371401, №0004391401, №0004401401, №00004381401, №0004421401, №0004431401 та від 11 липня 2019 року №0007771401. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Черкаській області на користь ПАТ «Черкасирибгосп» сплачений судовий збір у розмірі 19210 грн.
Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДПС у Черкаській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ГУ ДФС у Черкаській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 75, статті 82 Податкового кодексу України (далі - ПК України), проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Черкасирибгосп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, за результатами якої 18 березня 2019 року складено Акт перевірки №87/23-00-144-0107/00476814.
Зокрема, за результатами перевірки встановлено та зафіксовано в Акті перевірки, що позивачем порушено підпункт 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України, в результаті чого занижено земельний податок за 2018 рік на загальну суму 7351527,81 грн, у тому числі за земельними ділянками, які знаходяться у: Городищенському районі, с. В`язівок (КОАТУУ 7120382501) на суму 91074,44 грн; Жашківському районі, с. Бузівка (КОАТУУ 7120981201) на суму 2401300,80 грн; Канівському районі, с. Синявка (Козарівська с.р.) (КОАТУУ 7122082701) на суму 234602,70 грн; Канівському районі, с. Степанці (КОАТУУ 7122087801) на суму 309464,80 грн; Черкаському районі, с. Худяки (КОАТУУ 7124988501) на суму 338794,72 грн; Черкаському районі, с. Сагунівка (КОАТУУ 7124985501) на суму 844948,32 грн.; Черкаському районі, с. Леськи (КОАТУУ 7124984501) на суму 290026,17 грн; Кам`янському районі, с. Баландино (КОАТУУ 7121880500) на суму 825866,74 грн; Кам`янському районі, с. Радиванівка (КОАТУУ 7121880500) на суму 133157,46 грн.; Кам`янському районі, с. Телепино (КОАТУУ 7121880500) на суму 1862172,06 грн.; Кам`янському районі, с. Лузанівка (КОАТУУ 7121880500) на суму 20119,60 грн.
На підставі Акта перевірки ГУ ДФС у Черкаській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 15 квітня 2019 року: №0004371401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб по В`язівській сільській раді у сумі 113843,05 грн; №0004331401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб по Бузівській сільській раді у сумі 3001626 грн; №0004401401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб по Сагунівській сільській раді у сумі 1056185,40 грн; №0004431401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб по Телепинській сільській раді у сумі 2327715,08 грн; №0004421401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб по Радиванівській та Баланденській сільських радах у сумі 1198780,25 грн; №00043914011, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб по Леськівській сільській раді у сумі 786026,11 грн; №0004381401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб по Степанецькій сільській раді у сумі 386830,98 грн та від 11 липня 2019 року №0007771401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Косарівській сільській раді у сумі 160027,07 грн.
Вважаючи прийняті ГУ ДФС у Черкаській області податкові повідомлення-рішення від 15 квітня 2019 року та від 11 липня 2019 року протиправними, Товариство звернулося до суду з позовом про їх скасування.
Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки гідротехнічні споруди, що передані ПАТ «Черкасирибгосп» на зберігання у відповідності до договору зберігання від 1 грудня 2010 року №29/10 є державною власністю, балансоутримувачем якої є Державне підприємство «Укрриба», тому у позивача відсутні правові підстави для сплати земельного податку щодо земель, на яких розташовані такі гідротехнічні споруди.
Колегія суддів вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними, з огляду на наступне.
Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України, платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Об`єктом оподаткування земельним податком, відповідно до п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України, є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Згідно із п.271.1 ст.271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Відповідно до п.274.2 ст.274 ПК України, ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).
Згідно із ст.285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
П.286.1 ст.286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Згідно із п.10.2 ст.10 ПК України, місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Відповідно до п.12.3 ст.12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Зважаючи на зміст наведених законодавчих норм, встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на землю, є повноваженням місцевої ради, яке виконується шляхом прийняття відповідного рішення.
Однак, як вбачається з оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції, надаючи оцінки спірним відносинам, судами не витребувано та не перевірені рішення відповідних місцевих рад щодо визначення ставки земельного податку у 2018 році.
Крім того, надаючи оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суди попередніх інстанцій не перевірили правильність розрахунків податкового органу щодо нарахування Товариству земельного податку.
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що за приписами статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частиною першою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, в ній відсутні рішення місцевих рад щодо встановлення податку на землю у 2018 році.
Частиною другою статті 94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Разом з тим, суд повинен не лише надати оцінку доказам, але й перевірити достовірність доказів.
Статтею 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Верховний Суд акцентує увагу на тому, що для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
За змістом частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Пунктом 3 частини другої статті 353 вказаного Кодексу передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 3, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року скасувати.
Справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 31 травня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                О.В.Білоус
Судді                                                                                                     Н.Є.Блажівська
                                                                                                    І.Л.Желтобрюх