Ухвала

Іменем України
07 червня 2021 року
м. Київ
Справа № 404/2365/18
Провадження № 51-2785 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2021 року щодо особи відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру – ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі потерпілий порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу потерпілого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги потерпілий порушує питання про скасування рішень суду першої та апеляційної інстанцій через істотні порушення вимогкримінального процесуальногозакону та неправильне застосуваннязакону України про кримінальну відповідальність. Проте, на обґрунтування своїх вимог наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та не погоджується з оцінкою доказів, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції. 
Отже, потерпілий фактично просить суд касаційної інстанції постановити ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закрити вказане кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не доведено, що ОСОБА_5 вчинила суспільно небезпечне діяння. 
Проте, таке обґрунтування вимог потерпілого не узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції щодо розгляду касаційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою потерпілого.
Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу потерпілого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції потерпілим має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2021 року щодо особи відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру – ОСОБА_5 залишити без руху, надавши потерпілому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                    ОСОБА_3