ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2273/21 Справа № 202/7002/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2020 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», третя особа: Комунальне підприємство «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради про зобов`язання вчинити дії,-
                                     В С Т А Н О В И Л А:
       У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Акціонерний банк «РАДАБАНК», третя особа - КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-лідер» Дніпропетровської обласної ради про зобов`язання вчинити дії (а.с. 1-8).
       Одночасно з позовною заявою, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову. В обґрунтування якої зазначила, що АТ «Акціонерний банк «РАДАБАНК» здійснені незаконні дії, щодо відкріплення від позивача закріплених за нею вимірних одиниць об`єкта інвестування, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на 2-му поверсі, загальною площею 42,83 кв.м. та однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на 3-му поверсі, загальною площею 42,83 кв.м. за будівельною адресою розташування будівництва АДРЕСА_3 , та припинено управління майном за договором № 14/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 18.09.2017р., і договором № 15/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 19.09.2017 р. укладеним з відповідачем.
       Вважає зазначені дії незаконними та такими, що порушують умови договору № 14/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 18.09.2017р., та договору № 15/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 19.09.2017р., Правила фонду фінансування будівництва, затверджені рішенням правління банку, оскільки відповідач порушив строки введення будівництва в експлуатацію, необґрунтовано підвищено вартість будівництва.
       Як зазначає позивач у своїй заяві, що згідно інформації відповідача об`єкти інвестування (квартири) закріплені за інвесторами, на даний час подані документи щодо введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Із зазначеного вбачається, що після відкріплення об`єкта інвестування відповідач закріпив дані квартири за іншою особою, має намір передати квартири цій особі у власність після введення будинку в експлуатацію.
       Отже, є підстави вважати, що відповідач має намір здійснити дії щодо оформлення документів для реєстрації та передання квартир у власність іншій особі, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
       На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила заборонити АТ «Акціонерний банк «РАДАБАНК», третій особі КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-лідер» Дніпропетровської обласної ради та будь-яким іншим особам здійснювати відчуження майнових прав та/або здійснювати реєстрацію права власності на об`єкт інвестування, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,83 кв.м., та однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 42,83 кв.м. за будівельною адресою розташування будівництва АДРЕСА_3 (а.с. 78-79).
       Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено (а.с. 84-85).
       Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с. 87-90).
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви, оскільки позивачем не долучено доказів, які підтверджують, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи може призвести до ускладнення виконання рішення суду.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
       Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
       Так, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що за наявних даних та доказів забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати відчуження майнових прав та реєстрацію права власності на об`єкт інвестування буде заходом непропорційним втручанню в права інших осіб, може порушити баланс інтересів сторін, а також інших осіб, які на даний час не залучені до участі у справі.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що права на вищевказані квартири відповідач вже передав іншій особі, що свідчить про те, що відповідач не має наміру виконувати рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів останнього матеріали справи не містять.
       Посилання апелянта на те, що суд не скористався правом виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що потягло за собою постановлення незаконної ухвали суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не спростовують правильність оскаржуваної ухвали.
       Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову, оскільки доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду не має.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду обґрунтована і підтверджується письмовими матеріалами справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2020 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: