ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/783/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року в адміністративній справі №280/783/21 (головуючий суддя першої інстанції Сіпака А.В., повний текст ухвали складено 04.03.2021 року) за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 28.01.2021 року звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати на її користь вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку.
- зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити на її користь вихідну допомогу при звільненні в розмірі 22278,90 грн.;
- стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 29.12.2020 року по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 1060,90 грн.;
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.
25.02.2021 року від відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому відповідач просив зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/784/21, в межах розгляду якої досліджується правомірність звільнення позивача та вирішується питання щодо поновлення її на посаді. 
Відповідач зазначив, що у разі скасування судом за результатами розгляду справи №280/784/21 наказу про звільнення позивача та поновлення її на посаді відпаде правова підстава для виплати позивачу вихідної допомоги.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року зупинено провадження у справі №280/783/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/784/21.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні клопотання відповідача.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Згідно із пунктом 11 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Позивачем подана апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
З урахуванням викладеного суд вважає, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції можливо здійснювати без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що умовою виплати вихідної допомоги є звільнення (зі служби) чи припинення трудового договору. В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №280/784/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, визнання протиправним та скасування наказу прокурора Запорізької області №2496к від 24.12.2020 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, позивач не погоджується зі звільненням та ставить питання про поновлення його на посаді. Наявність у позивача права на отримання вихідної допомоги, у зв`язку зі звільненням за наказом прокурора Запорізької області №2496 к від 24 грудня 2020 року не може досліджуватись судом до встановлення правомірності самого наказу про звільнення позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Судом встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №280/784/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, визнання протиправним та скасування наказу прокурора Запорізької області №2496к від 24 грудня 2020 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Таким чином, позивач вважає протиправним своє звільнення та просить поновити на посаді в прокуратурі.
Одночасно в межах іншої (даної) справи позивач заявила вимоги про стягнення вихідної допомоги при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Позовні вимоги про стягнення вихідної допомоги в межах справи, ухвала про зупинення провадження в якій зараз переглядається в апеляційному порядку, обґрунтовані позивачем положеннями статті 44 Кодексу законів про працю України, якою встановлено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
Тобто, умовою виплати вихідної допомоги є припинення трудового договору (звільнення з роботи).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За приписами частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на приписи зазначеної норми процесуального закону, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
Тобто, судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
При цьому, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 КАС України).
Оскільки виплата вихідної допомоги законодавцем пов`язується саме з припиненням трудового договору (зі звільненням особи з роботи, служби), а позивачем наказ про звільнення з роботи оскаржується в судовому порядку, тобто позивач не погоджується зі звільненням та бажає бути поновленою на посаді в органах прокуратури, є правильним висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням в справі №280/784/21 про поновлення на посаді.
За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень рішення по суті позовних вимог у справі №280/784/21 ще не ухвалено.
Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у справі. 
Доводи апелянта стосовно того, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому зупинення провадження на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України є безпідставним, суд визнає необґрунтованими та зазначає, що якщо позивач буде поновлена на посаді відпадуть обставини, за якими закон пов`язує право особи на отримання вихідної допомоги на підставі ст.44 КЗпП. 
З приводу посилань скаржника на постанови Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі №560/3971/19, від 21.01.2021 року у справі №260/1890/19, від 27.01.2021 року у справі №380/1662/20, від 18.02.2021 року у справі №640/23379/19, від 25.02.2021 року у справі №640/8451/20 суд зазначає, що вказані судові рішення стосуються вирішення позовних вимог по суті. 
Натомість, апеляційна скарга подана на ухвалу суду про зупинення провадження у справі, а тому правові позиції Верховного Суду, висловлені у вказаних вище постановах, не впливають на розгляд апеляційної скарги. 
Також, 02.06.2021 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження ухвали, представником позивача подано доповнення до апеляційної скарги, в якій він просить врахувати висновки Верховного Суду з аналогічного питання, викладені в постанові від 23.02.2021 року в справі № 640/5320/20.
Відповідно до частини першої статті 303 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. 
Не зважаючи на те, що доповнення до апеляційної скарги подані після закінчення строку на апеляційне оскарження, суд вважає за необхідне надати оцінку доводам апелянта, викладеним у доповненні до апеляційної скарги.
Верховним Судом в постанові від 23.02.2021 року у справі №640/5320/20 висловлено наступний висновок: «…факт звільнення позивача є визначальним та достатнім для вирішення питання, щодо виплати вихідної допомоги.
У свою чергу, питання правомірності/протиправності звільнення особи з органів прокуратури жодним чином не впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для виплати вихідної допомоги у зв`язку з таким звільненням.
Сама лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.»
Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом враховується приведений висновок Верховного Суду при вирішенні питання зупинення провадження в аналогічній справі, на які посилається апелянт, проте не погоджується з ним та не застосовує, з огляду на таке.
Як вказано вище, стаття 44 КЗпП встановлює обов`язок роботодавця з виплати працівникові, трудовий договір з яким припинено з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, виплатити вихідну допомогу у певному розмірі.
Тобто, вихідна допомога виплачується при припиненні трудового договору. 
Наявність судового спору про правомірність звільнення такого працівника виключає можливість виплати вихідної допомоги до остаточного вирішення спору про поновлення на роботі, оскільки у разі вирішення спору на користь працівника (в цьому випадку – позивача) на посаді відпадуть обставини, за якими закон пов`язує право особи на отримання вихідної допомоги на підставі ст. 44 КЗпП.
Відповідно, суд не погоджується з висновком Верховного Суду, що питання правомірності/протиправності звільнення особи з органів прокуратури жодним чином не впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для виплати вихідної допомоги у зв`язку з таким звільненням.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року в адміністративній справі №280/783/21 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року в адміністративній справі №280/783/21 залишити без змін. 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак