ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Херсон
єдиний унікальний номер справи 766/14852/20
номер провадження 22-ц/819/922/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,
суддів: Бездрабко В.О.,
                Приходько Л.А.,
секретар Дундич А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Войцеховської Я.В. зі складенням повного тексту 02.03.2021 року в цивільній справі №766/14852/20 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини
                                ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.
Позовна заява мотивована тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі до квітня 2009 року. Від шлюбу мають спільну дитину, доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею.
Позивач зазначала, що 11.09.2019 року між нею та Херсонським національним технічним університетом, в особі ректора ОСОБА_4 був укладений типовий договір про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою № 198 щодо здобуття вищої освіти їх донькою ОСОБА_3 , відповідно до умов договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (3 роки 10 місяців) становить 73000,00 грн, а за кожний семестр 18400,00 грн, з яких нею сплачено 9200,00 грн. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки володіє корпоративними правами юридичної особи, має стабільний дохід, як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, крім того отримує прибуток від зайняття підприємницькою діяльністю, у 2019 році здійснював відчуження цінних паперів та корпоративних прав на суму 700000 грн., володіє готівковими коштами в іноземній та національній валютах, має вклади в банківських установах, має нерухоме та рухоме майно. Тоді як вона отримує лише пенсію, по інвалідності в незначному розмірі, а тому не має можливості у повній мірі нести додаткові витрати на утримання доньки.
       Враховуючи викладене, позивачка просила: стягнути з ОСОБА_2 на її користь 9200 грн., понесених додаткових витрат на утримання дитини на оплату за перший семестр 1 курсу навчання в ХНТУ, та оплату, яка має бути здійснена в майбутньому: 9200 грн. до 01 лютого 2021 року за другий семестр 1 курсу; 9200 грн. до 15 серпня 2021 року за перший семестр 2 курсу; 9200 грн. до 01 лютого 2022 року за другий семестр 2 курсу; 9200 грн. до 15 серпня 2022 року за перший семестр 3 курсу; 9200 грн. до 01 лютого 2023 року за другий семестр 3 курсу; 9200 грн. до 15 серпня 2023 року за перший семестр 4 курсу; 9200 грн. до 01 лютого 2024 року за другий семестр 4 курсу з урахуванням офіційного рівня інфляції на момент стягнення відповідного платежу.
       Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.
       В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки не в повній мірі врахував її матеріальне становище та обставини, якими вона обумовлювала неможливість нести додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, залишив поза увагою, що вона є інвалідом та отримує пенсію в незначному розмірі, тоді як доходи відповідача є значно достатніми для оплати навчання дитини в навчальному закладі. 
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник, адвокат Шахов В.А., доводи викладені в апеляційній скарзі підтримали з підстав в ній викладених, просили скаргу задовольнити. Позивач зазначила, що за судовим рішенням з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до її повноліття, але відповідач неналежно виконував свої зобов`язання та на сьогодні існує заборгованість зі сплати аліментів. Іншої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.
       Відповідач ОСОБА_2 , його представник, адвокат Бутенко Д.В., в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, пояснивши, що батько дитини приймає участь в утриманні дитини, сплачував аліменти на дитину, оплатив кошти за перший рік навчання доньки в навчальному закладі в сумі 18400,00 грн, що підтверджується квитанцією про проведення перерахунку коштів.
              Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення, посилаючись, зокрема, на положення ст.76-81 ЦПК України.
       Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону.
За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Так, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.
       Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, сторони у справі є колишнім подружжям та перебували у зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2009 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.31).
Із пояснень наданих сторонами у справі у судовому засіданні апеляційного суду слідує, що відповідач за судовим рішенням сплачував позивачці аліменти на утримання дитини до 02.04.2021 року – до повноліття дитини.
Судом встановлено, що неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою І курсу Херсонського національного технічного університету, платної форми навчання (контракт).
Відповідно до типового договору про надання освітніх послуг від 11.09.2020 року у Херсонському національному технічному університеті, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (3 роки 10 місяців) становить 73600 грн., а за кожен семестр навчання по 18400 грн.
Установлено, що 11.09.2020 року позивач та відповідач кожен окремо уклали типовий договір з Херсонським національним технічним університетом про надання освітніх послуг їх доньці ОСОБА_3 .
Згідно наявних у матеріалах справи платіжних документів, ОСОБА_1 (позивачка) сплатила на користь Херсонського національного технічного університету кошти у сумі 9200,00 грн за навчання ОСОБА_3 , відповідач за навчання доньки сплатив на користь ХНТУ кошти в сумі 18400 грн.
Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітню дитину, позивачка вказувала на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, однак дакі доводи спростовані матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідач 11.09.2020 року уклав з Херсонським національним технічним університетом договір №565 про надання освітніх послуг його донці- ОСОБА_3 та здійснив оплату наданих освітніх послуг в розмірі 18400,00 грн, що складає оплату за навчальний рік, а тому підстав для стягнення з нього на користь позивачки 9200,00 грн сплачених нею за перший семестр 1 курсу навчання в ХНТУ у суду не має.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що правила ст.185 СК України (додаткові витрати на дитину) не можуть бути застосовані, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_3 досягла свого повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на майбутнє додаткових витрат на утримання дитини в порядку ст.185 СК України не підлягають задоволенню з означених вище підстав.
Крім цього, судом першої інстанції правильно встановлено, що заявляючи вимогу про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, позивачка вказує на те, що потреба у додаткових витратах викликана здобуттям дитиною професійної освіти на платній основі на стаціонарній формі навчання, однак ці витрати не можна вважати такими, що викликані розвитком певних її здібностей та такі не є додатковими витратами.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права слід залишити без змін.
Повний текст постанови складений 18.05.2021року.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
       Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2021 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена лише в порядку, передбаченому пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                               Л.В.Базіль

Судді:      В.О.Бездрабко

        Л.А.Приходько