УХВАЛА

11 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/8389/20
адміністративне провадження № К/9901/13727/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною, стягнення вихідної допомоги та сум виплат за прострочення виплати вихідної допомоги,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу генерального прокурора, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора вихідну допомогу в розмірі 33 997 ( тридцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 31 коп.;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора суми виплат за прострочення виплати вихідної допомоги згідно статті 117 КЗпП України в розмірі 169 986 (сто шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 55 коп.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року в задоволенні даного адміністративного позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції 15 квітня 2021 року Офісом Генерального прокурора подано до Верховного Суду касаційну скаргу. 
У поданій касаційній скарзі відповідач з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У поданій касаційній скарзі підставою для перегляду оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції скаржником визначено пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, із посиланням на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, який застосовано судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи. В обґрунтування скаржник посилається на наявність іншого висновку Верховного Суду щодо застосування статей 40, 44 КЗпП України у подібних правовідносинах, який викладено, зокрема, у постанові від 31 січня 2018 року у справі № 820/1119/16.
Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ні Закон України «Про прокуратуру», а ні Кодекс законів про працю України не містить застережень щодо виплати прокурорам вихідної допомоги при звільненні.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Так, Верховним Судом сформовано усталену практику щодо застосування частини п`ятої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та статті 44 Кодексу законів про працю України, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 380/1662/20, від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, від 11 лютого 2021 року у справі № 420/4115/20, від 18 лютого 2021 року у справі № 640/23379/19, від 17 березня 2021 року у справі № 420/4581/20, від 26 лютого 2021 року у справі № 1.380.2019.006923 і підстав для відступу від таких висновків у цій справі колегія суддів не знаходить.
Будь-яких інших підстав для відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19 скаржником не наведено.
Верховний Суд зазначає, що заявник касаційної скарги довільно ототожнює поняття необхідності відступлення від висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю їх застосування судом до спірних правовідносин, а нормативно-правового обґрунтування відступлення не наводить.
Враховуючи наявність правового висновку Верховного Суду, викладеного у вищевказаних постановах та усталеної правової позиції щодо застосування частини п`ятої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" та статті 44 Кодексу законів про працю України у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною, стягнення вихідної допомоги та сум виплат за прострочення виплати вихідної допомоги.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                    Л.О. Єресько

                                                                                                     В.М. Соколов