ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1014/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №696/199/21 Категорія: 310020000  	Білопольська Н. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 червня 2021 року  м. Черкаси

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду у складі суддів: 

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.  
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 ; 
особа, що подала апеляційну скаргу – ОСОБА_2 ; 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, 
в с т а н о в и л а :
В березні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів. 
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що позивач проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Від цивільного шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.
З 15 лютого 2018 року з чоловіком подружніх стосунків не підтримує та проживає окремо. 
ОСОБА_1 стверджує, що відповідач з початку їхнього роздільного проживання від надання матеріальної допомоги на утримання дитини ухиляється.
Просила суд стягнути з  ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви і до повноліття дитини.
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви і до повноліття дитини. Вирішено питання судових витрат.
Рішення мотивоване тим, що відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права та  просив суд, рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що факт проживання однією сім`єю у встановленому порядку не підтверджений, а у свідоцтві про народження дитини її батьком значиться інша особа – ОСОБА_4 , а не відповідач ОСОБА_2 .
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Вважає, що суд першої інстанції без належного підтвердження його батьківства щодо дитини, в супереч вимог статтей 21, 180 СК України ухвалив незаконне рішення.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", встановивши, що відповідач є батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття.
Однак погодитись з таким висновком суду не можливо, оскільки судом допущені порушення норм процесуального та матеріального права.
Вирішуючи даний спір, слід виходити з таких обставин.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Жаботинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області 15 вересня 2017 року встановлено, що батьком дитини є ОСОБА_4 , матір`ю – ОСОБА_1 (а.с.2).
Дитина проживає з матір`ю.
Даючи оцінку наведеним у позовній заяві та апеляційній скарзі обставинам, колегія суддів дійшла такого висновку. 
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом ч.2 ст.51 Конституції України,  ч. 1 ст. 180 та частин 1-4 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно  частини 2 ст.125, ч.1 статті 126 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:  за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.  Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
В силу до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.   Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Суд першої інстанції помилково зазначив в оскаржуваному рішенні, що відповідач є батьком дитини, не звернув уваги, що запис про батька дитини виконаний за прізвищем матері, неповно з`ясував обставини справи, що потягло за собою неправильне застосування норм матеріального права. 
Аналізуючи встановлені обставини справи та визначені Законом підстави, які дають право на стягнення аліментів, слід дійти висновку про необґрунтованість позову, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що батьком дитини є ОСОБА_2 .  
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позов не обґрунтований, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у його задоволенні.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2021 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 

Судді