УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4465/19 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О. 
Категорія 16 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Коломієць О.С.
з участю секретаря судового засідання Лісової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 285/4465/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2021 року, ухваленого під головуванням судді Літвин О.О. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом, в кінцевій редакції якого просив усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом перенесення магістральної газогінної металевої труби під постійним тиском природного газу, прокладеній поблизу його будинку, в безпечну чотириметрову зону технічного коридору на землі загального користування; відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення його прав та інтересів; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що він, як інвалід ІІ групи, отримував пільги по користуванню природним газом, які у 2019 році відповідачем йому були відмінені, чим принижено його честь та гідність, як громадянина України, і завдано моральних страждань та матеріальних збитків. Окрім того, керівництвом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем» «Житомиргаз» було змінено генеральний проект 1991 року укладання газогінної труби і остання укладена в двох метрах від погреба під його будинком по земельній ділянці без його нотаріально завіреної письмової згоди. Такі грубі порушення техніки безпеки поставили під загрозу вибуху газу в його домоволодінні та не дають йому можливості засадити земельну ділянку зеленими насадженнями.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не дослідив і не розглянув подані ним докази в обґрунтування позовних вимог та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі, в апеляційному суді просив направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Представник АТ «Житомиргаз» адвокат Довгалюк Р.О. проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, надав пояснення аналогічні викладеному у рішенні суду першої інстанції.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, вважав позовні вимоги не доведеними.
Так, згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Разом з тим, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що згідно копії свідоцтва про право власності від 16.01.1996, виданого Новоград-Волинською районною радою народних депутатів, ОСОБА_1 належить будинок по АДРЕСА_1 (далі — Будинок) та земельна ділянка, на якій він розташований (копія державного акту на право приватної власності на землю від 14.12.1993) (т.1 а.с.55,56).
Звертаючись із вказаним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем були допущені грубі порушення правил техніки безпеки при укладанні газогінної труби, яка укладена в двох метрах від погреба під його Будинком, замість допустимих чотирьох метрів на землях не його приватного користування, а загального.
Судом першої інстанції встановлено, що замовником будівництва підвідного газопроводу та відповідно газифікації с. Гульськ у грудні 1994 року була Об`єднана дирекція по будівництву об`єктів, зв`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (Державна дирекція «Чорнобильбуд») (т.1 а.с.182,185).
Розпорядженням голови Новоград-Волинської районної ради народних депутатів Житомирської області № 134 від 29.12.1994 було затверджено акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту - газопроводу в с. Гульськ (т.1 а.с.184).
Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 28 грудня 1994 року підтверджується, що будівництво проведено на підставі постанови уряду України і тривало з травня 1992 року по грудень 1994 року. 
Із змісту зазначеного акта вбачається, що побудований газопровід є газопроводом середнього і низького тиску (т.1 а.с.189-194).
Доказів щодо наявності будь-яких порушень при будівництві газопроводу матеріали справи не містять.
Таким чином, згідно даних доказів будь-яких заперечень чи застережень відносно траси такого газопроводу з газифікації житлових будинків по АДРЕСА_1 не значиться.
Отже, суд встановив, що будівництво спірного газопроводу проведено відповідно до чинних на той час норм та правил, на підставі розробленої проектної документації.
Функціонування системи газопостачання та подальша експлуатація спірного газопроводу в повній мірі відповідає вимогам законодавства.
Позивач зазначає, що газопровід проходить повз стіни його будинку на відстані двох метрів.
Згідно п. 8.56 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.92 №44, відстані по горизонталі (у світлі)від найближчих підземних інженерних мереж до будинків і споруд слід приймати за додатком 8.1, табл.1. Вказаний додаток встановлює відстані від найближчих підземних інженерних мереж, зокрема - газопроводів, які повинні складати для газопроводу низького тиску -2 м, середнього тиску -4 м, газопроводу високого тиску -7м (для газопроводу 1 категорії - 10м).
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами будівництво житлових будинків по АДРЕСА_1 здійснювалося по державній програмі для забезпечення житлом переселенців із Чорнобильської радіоактивно забрудненої зони.
Встановленими доказами підтверджується, що газопровід прийнято в експлуатацію у грудні 1994 року, а право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок зареєстровано у січні 1996 року. Отже на час набуття права власності на будинок газопровід вже існував. 
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 на належній йому земельній ділянці в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», самовільно здійснив прибудову до будинку, яка розміщена на розподільчому вуличному підземному газопроводі низького тиску, що знаходиться на балансі відповідача. 
У зв`язку з цим, 28.09.2017 працівниками будівельного нагляду інспекційного відділу Управління ДАБІ у Житомирській області було складено акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) та видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил, складено протоколи та 12.10.2017 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області Сичик Валентина Вячеславовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 89-ф від 12.10.2017 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2017 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 126/17-К від 28.09.2017 року та акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 1006/7/К15/109 – відмовлено, рішення суб`єкта владних повноважень залишено без змін.
Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.
Заява представника відповідача в суді апеляційної інстанції про застосування до спірних правовідносин позовної давності не може бути врахована, оскільки відповідач брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції і заяву про позовну давність не подавав.
До того ж суд першої інстанції вважав позов необгрунтованим, що є самостійною підставою для відмови в його задоволенні.
Доводи позивача в апеляційній скарзі про відмову суду у призначенні експертизи не заслуговують на увагу, оскільки заявляючи клопотання про призначення експертизи позивач поставив на розгляд експерту питання, які не відповідають вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, що в подальшому у разі винесення судом ухвали про призначення по справі експертизи унеможливить її виконання.
Окрім того, позивач не надав та не клопотав про витребування і від кого саме проектно-технічної документації, що давала б можливість встановити фактичні обставини справи на підставі яких можливо було б визначити відповідність збудованого в 1994 році газопроводу державним будівельним нормам.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачає. 
Вимоги позивача про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду суперечать чинним нормам цивільно-процесуального законодавства.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Повний текст постанови складено 16.04.2021.

Головуючий Судді