ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/486/21 Справа № 203/193/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Пришляк Валентини Олександрівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Окрім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп.
Згідно з оскаржуваної постанови, 21.11.2020 о 09:50 годин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 323F н.з. НОМЕР_1 на вул. Князя Ярослава Мудрого, 59 в м. Дніпрі в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився у закладі охорони здоров`я КП «ОМПЦЗЛЗС`ДОР», висновок №5392 від 27.11.2020, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Пришляк В.О. поза межами строку його апеляційного оскарження звернулася до суду з апеляційною скаргою в які, зокрема, просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, адвокат вказує, що оскаржуване рішення було постановлено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, й лише 02.03.2021 після ознайомлення з матеріалами справи їй стало відомо про оскаржувану постанову. До того ж, адвокат наголошує на тому, що матеріали справи не містять відомостей про направлення копії постанови сторонам у справі.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову скасувати та справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, яке винесено із порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, адвокат вказує, на незаконність дій працівників поліції та безпідставність зупинки ОСОБА_1 , оскільки, як зазначали працівники поліції підставою для зупинки була наявність постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про притягнення його до адміністративної відповідальності, та після зупинки ОСОБА_1 було проведено незаконний обшук його авто. Разом з цим, апелянт вказує, на грубі порушення прав ОСОБА_1 , під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, через його неналежне повідомлення про необхідність явки до поліції для складення протоколу, та складення протоколу за його відсутності. На переконання захисника, судом не було надано належної оцінки, наявним доказам у справі. При цьому, в матеріалах справи відсутні відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, який би підтверджував факт керування транспортним засобом.
Окрім того, апелянт зазначає про порушення права на захист ОСОБА_1 судом, через розгляд справи за відсутності сторін, належним чином не повідомлених про дату та час судового засідання, тому, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.
13 квітня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання захисника Пришляк В.О., в якому вона просить скасувати оскаржувану постанову та закрити справу щодо ОСОБА_1 за відсутністю події і складу правопорушення та/або у зв`язку із закінченням строку, згідно з положеннями ст. 38 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у справі та доводи клопотання й апеляційної скарги, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, й матеріали справи містять відомості про ознайомлення з матеріалами справи лише 02.03.2021.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови, як такий, що пропущений апелянтом з поважних причин.
Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 101063 від 31.12.2020; висновком КП «ОМПЦЗЛЗС`ДОР» №5392 від 27.11.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 21.11.2020 перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів й обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, яка настає за умови наявності відповідного медичного висновку.
Перевіряючи доводи апелянта, щодо того, що працівниками поліції безпідставно не здійснювалося фіксування правопорушення за допомогою нагрудних відеореєстраторів, суд вважає необгрунтованими та безпідставними, оскільки ч. 1 ст. 40 Закону України “Про національну поліцію” встановлено право, а не обов`язок закріплення на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичної фото- і відеотехніки з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху, а отже, нездійснення фіксування правопорушення та відсутність відеозапису в цьому випадку не спростовує висновків суду першої інстанції про винуватість апелянта у вчиненні правопорушення. 
Разом з цим, судом апеляційної інстанції не встановлено й порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Твердження захисника про те, що протокол було складено з порушенням строків, передбачених ст. 256 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки поліцейським після отримання висновку КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром «ДОР» № 5392 від 27.11.2020, яким встановлено стан наркотичного сп`яніння водія, було викликано ОСОБА_1 на 09-00 годину 31.12.2020 до управління патрульної поліції для оформлення адміністративного матеріалу. 
При цьому, посилання апелянта на наявність в протоколі про адміністративне правопорушення суперечливих відомостей, на переконання апеляційного суду є безпідставними, а протокол складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255 КУпАП України, й він містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом права на захист ОСОБА_1 , через розгляд справи за його відсутності, є неспроможними, а суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки, як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, який було неодноразово відкладено, через його неявку. 
Разом з цим, про обізнаність ОСОБА_1 про складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та перебування матеріалів справи у суді свідчить і наявна в матеріалах заява захисника Пришляк В.О., яка діяла в його інтересах, про ознайомлення з матеріалами справи від 05.02.2021. (а.с. 7)
Апеляційний суд, враховуючи положення ст.ст. 38, 268 КУпАП, погоджується з висновкам суду про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 та його захисника Пришляк В.О., належним чином повідомлених про дату та час судового розгляду.
При цьому, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та перебування справи в суді, не вжив заходів для явки до суду першої інстанції, апеляційний суд сприймає вказану поведінку як спробу уникнути покарання за вчинення адміністративного правопорушення.
Вищенаведене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору, а нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.
Отже, порушення процесуального права судом першої інстанції під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження. 
На переконання апеляційного суду, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисником не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів законність оскаржуваного судового рішення, а тому наведені ними доводи не можуть бути такими, що тягнуть за собою його безумовне скасування.
Також, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, зокрема тих, на які посилається адвокат в клопотанні - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова судом першої інстанції винесена, в межах строків накладення адміністративного стягнення, встановлених законом.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння в діях ОСОБА_1 та доведеності його вини у вчиненому.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено. 
Отже, доводи скарги захисту є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника Пришляк Валентини Олександрівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року — задовольнити.
Поновити захиснику Пришляк Валентині Олександрівні, яка діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника Пришляк Валентини Олександрівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
       
Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко