ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року		Справа № 460/4274/20 пров. № А/857/8164/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів –Затолочного В.С., Курильця А.Р.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року (суддя Махаринець Д.Є., м.Рівне) у справі за її позовом до Прокуратури Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними та скасування рішення, наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Прокуратури Рівненської області ( далі – Прокуратура) в якому просила: 
визнати протиправним та скасувати рішення кадрової комісії №1 першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» від 02.04.2020 №138 (далі – Рішення №138);
визнати протиправним та скасувати наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30.04.2020 №345к (далі – Наказ №345к);
визнати протиправним та скасувати наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » від 14.05.2020 №399к (далі – Наказ №399к);
поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи Прокуратури (далі – Посада);
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з моменту звільнення з 14.05.2020 по дату винесення судового рішення, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі, в частині виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць та інших виплат;
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. 
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на порушення норм процесуального права просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах до апеляційної скарги вказує, що оскільки представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи, а також подавалася заява про розгляд справи за відсутності позивача, судом першої інстанції безпідставно залишено позовну заяву без розгляду та не вирішено питання щодо можливості розгляду справи без участі позивача та її представника.
Відповідач та третя особа відзив на апеляційну скаргу не подали, в судове засідання не надіслали своїх представників, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених учасників справи
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС, оскільки має місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин, без повідомлення ним про причини неприбуття та без наявності заяв про розгляд справи за його відсутності.
Такі висновки суду першої інстанції є не зовсім вірними з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ухвалою суду першої інстанції від 17 липня 2020 року відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання на 03.09.2020 о 10:00 год, яке відбулося за участі позивача, однак у вказаному судовому засіданні оголошено перерву на 01.10.2020 (т.1 а.с.134-136).
01.10.2020 та в подальшому 22.10.2020 розгляд справи відкладено, а також оголошено перерву до 05.11.2020 (т.1 а.с.165, 197-199).
05.11.2020 підготовче судове засідання відбулося за участі сторін, та в його розгляді оголошено перерву до 26.11.2020 о 10:20 для надання додаткових доказів позивачем (т.1 а.с.206-208)
Проте, 26.11.2020, 22.12.2020 судові засідання було відкладено на відповідні дати (т.1 а.с.212, .225-227).
21.01.2021 суд першої інстанції постановив ухвалу про закінчення підготовчого засідання та відкладення розгляду справи на 23.02.2021 о 11:00 год (т.1 а.с.243-244)
22.02.2021 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача (т.1 а.с.246).
Призначене на 23.02.2021 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді по справі на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 16.03.2021 про що повідомлено сторін телефонограмою (т.1 а.с.249).
16.03.2021 за наслідками судового розгляду справи представники сторін надавали суду відповідні пояснення, однак з метою повного дослідження зібраних у справі доказів у цьому судовому засіданні оголошено перерву до 18.03.2021 (а.с.255)
18.03.2021 представником позивача до суду було подано заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи це тим, що 17.03.2021 ним було надіслано адвокатський запит до Офіс Генерального прокурора (далі – Офіс) щодо надання додаткової інформації обставин проходження кваліфікаційного іспиту прокурорами 05.03.2020. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення поданого клопотання. Протокольною ухвалою суд визнав причини неявки неповажними та зловживанням процесуальним становищем та оголосив перерву до 30.03.2021о 09:00 год (т.2 а.с.4-7).
30.03.2021 представником позивача було подано заяву про відкладення розгляду справи аналогічного змісту, що і заява від 18.03.2021, у задоволенні якого було відмовлено та  постановлено оскаржувану ухвалу (т.2 а.с.14-19).
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» (Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії).
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка також і позивача.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали). Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише в разі повторної неявки.
Аналіз зазначеної норми вказує, що підставами для залишення позовної заяви без розгляду є: неявка позивача в судове засідання без поважних причин, неповідомлення суду про причини неявки, неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності, а також, за умови якщо відповідач не наполягає на розгляді справи по суті.
Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.
Частина п`ята статті 205 КАС сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.
Законодавче формулювання положення частини п`ятої статті 205 КАС «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних відносин, які диктують її застосування.
Наведена норма також кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 240 КАС правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Згідно із частиною першою статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання цими правами не допускається.
Зі змісту оскаржуваної ухвали та матеріалів справи видно, що підставою для залишення позову без розгляду стала повторна неявка позивача та його представника у судові засідання 18.03.2021 та 30.03.2021 не повідомивши суд про поважність причини неявки у судове засідання, не подавши заяви про розгляд справи без їх участі, що позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору без їх участі.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі. Крім того, в судових засіданнях після 22.02.2021 у розгляді справи в інтересах позивача брала участь її представник ОСОБА_2 . 
Разом з тим, для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205 КАС, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, також дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача. У разі якщо наявних у справі доказів та матеріалів достатньо і неявка позивача, належним чином повідомленого про розгляд справи, не перешкоджає такому її розгляду, суди повинні приймати рішення по суті спору.
Між тим, необхідно зазначити і те, що 18.03.2021 суд на підставі наданих сторонами пояснень по суті справи, якими вони обґрунтовували свої вимоги та заперечення повинен був досліджувати зібрані у справі письмові докази та матеріали, які сформовані у двох томах, яких на переконання апеляційного суду було достатньо для подальшого розгляду справи судом за відсутності позивача чи її представника. До того ж, відмовивши 18.03.2021 та 30.03.2021 у задоволенні клопотань представника позивача про відкладення розгляду справи з метою отримання додаткової інформації як відповідь на запит позивача від Офісу, суд першої інстанції прийняв до уваги доводи відповідача про те, що зібраних у справі матеріалів достатньо для подальшого розгляду справи і без витребуваної представником позивача від Офісу інформації.
Відтак, резюмуючи, суд апеляційної інстанції вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не подавались клопотання про подальший розгляд справи без її участі, так як така заява наявна в матеріалах справи та в ній ОСОБА_1 вказала, що повністю підтримує свої позовні вимоги, а також те, що неявка позивача та її представника перешкоджає подальшому розгляду справи, не вказавши при цьому, які обставини справи буде неможливо встановити за відсутності позивача чи її представника за наявності письмових доказів, в тому числі письмових пояснень сторін які сформовані у двох томах, а також усних пояснень сторін, що надавались ними в обґрунтування своїх доводів та заперечень.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року.