УХВАЛА

20 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/5301/2020
адміністративне провадження № К/9901/11380/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУ НП в Харківській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП в Харківській області від 26 лютого 2020 року №161 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ГУ НП України в Харківській області" в частині звільнення зі служби в поліції слідчого відділу розслідування серійних злочинів СУ ГУ НП України в Харківській області в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за порушення вимог підпункту 6 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, через вчинення ним протиправних дій, які підірвали авторитет Національної поліції України, порушення пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію України", Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського та через непрофесійне виконання своїх службових обов`язків; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП України в Харківській області від 03 березня 2020 року за № 53о/с  «Про звільнення» про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України» з посади  слідчого відділу розслідування серійних злочинів СУ ГУ НП України в Харківській області з 03  березня 2020 року; поновити його на займаній посаді із грошовим забезпеченням, яке він отримував на час звільнення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУ НП України в Харківській області від 26 лютого 2020 року №161 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ГУ НП України в Харківській області» в частині звільнення зі служби в поліції слідчого відділу розслідування серійних злочинів СУ ГУ НП України в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за порушення ним вимог підпункту 6 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у зв`язку з вчиненням протиправних дій, які підірвали авторитет Національної поліції України, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України», Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції і Присяги поліцейського та через непрофесійне виконання своїх службових обов`язків. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУ НП України в Харківській області від 03 березня 2020 року № 53о/с (по особовому складу) «Про звільнення згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію України" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0087203) слідчого відділу розслідування серійних злочинів СУ Головного управління Національної поліції України в Харківській області з 03 березня 2020 року. Поновлено позивача на посаді слідчого відділу розслідування серійних злочинів СУ Головного управління Національної поліції України в Харківській області. Стягнуто з ГУ НП України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 березня 2020 року по день фактичного поновлення на службі у розмірі 35441,60 грн.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року скасовано. Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
31 березня 2021 року ОСОБА_1 вчетверте  надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року. Заявник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позов. 
Предметом спору є правомірність застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), проте які саме норми права потребують такого висновку  ОСОБА_1 не зазначив. Натомість у касаційній скарзі заявник указав і зміст оскаржуваного судового рішення про це свідчить, що суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір, застосував саме висновки Верховного Суду у справах №№810/2073/16, 120/860/19-а та 824/355/17-а. 
Наведене свідчить, що підставою касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 зазначив формальні підстави касаційного оскарження, оскільки у тексті скарги   ОСОБА_1 також навів свої приклади справ, розглянутих Верховним Судом, висновки в яких, які на його думку, суди повинні були застосувати до спірних правовідносин, зокрема у справах №№800/547/17, 9901/454/18, 810/2073/16, 120/860/19-а, 824/355/17-а, 800/580/16, 240/12453/19, 260/779/19, 826/10854/17, що спростовують доводи  позивача про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Водночас, інші аргументи скарги зводяться до цитування норм законодавства, якими урегульовано процедуру застосування до поліцейських заходів дисциплінарного впливу, опис порушень, допущених під час проведення слідчих дій щодо нього та незгоди з висновками дисциплінарного розслідування та недоведеності факту вчинення ним проступків. Такі доводи мають суб`єктивний характер і виключають можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України. Інші аргументи скарги також зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ОСОБА_1 не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до  пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Лише посилання заявника на відсутність висновків Верховного Суду за відсутності зазначеної норми, з одночасним наведенням таких висновків, висловлених в інших справах, свідчить про обрання заявником взаємовиключних підстав касаційного оскарження, тому, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, Верховний Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. 
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                    О.В. Кашпур