ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/7021/20

Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                              
суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Колесник Д.А.   
представники сторін:
від ТОВ "ФІРМА ЕРІДОН": Боровик Богдан Миколайович адвокат, ордер серії АІ №1110220  від 29.04.2021 р.;
представник відповідача у судове засідання не з`явився,  про час та місце розгляду справи сторони повідомлені шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлення ухвали суду на електронні пошти сторін  
розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "МАЯК" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 року у справі №904/7021/20 (суддя Золотарьова Я.С.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН", с.        Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область 
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "МАЯК", с. Покровка, Криничанський район, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості у розмірі 251 088,69 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

          Рішенням господарського суду Дніпропетровської  області від 04.03.2021 року   у справі №904/7021/20 позов задоволено частково.
          Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "МАЯК" (52323, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Покровка, вул. Центральна, 28; ідентифікаційний код 32075297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, 35; ідентифікаційний код 43106699) основний борг у розмірі 228 644,47 грн., 48% річних у розмірі 9 528,43 грн., проценти за користування товарним кредитом у розмірі 9 528,43 грн., пеню у розмірі 2 382,10 грн. та судовий збір у розмірі 3 751,25 грн.
          В іншій частині позову - відмовлено.
          Витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. залишено за позивачем.
          Рішення  мотивовано порушенням відповідачем умов договору поставки № 191/20/222 від  26.03.2020 року, наявністю заборгованості за поставлений позивачем товар в розмірі 228   644,47 грн., правом позивача стягнути пеню відповідно до  п.6.2. договору, 48% річних відповідно до п.6.7 договору, проценти за користування товарним кредитом згідно п.п.4,5 додатків.
          Суд зазначив на невірно проведені позивачем розрахунки пені, річних, відсотків, провів свій розрахунок вказаних сум, в частині, нарахованій невірно, суд в стягненні відмовив.
          Відмовляючи в задоволені вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу , суд зазначив на відсутність доказів понесення позивачем таких витрат (договору про надання професійної правничої допомоги, акту наданих послуг, детального опису робіт тощо).
         Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "МАЯК" оскаржило  його в апеляційному порядку. 
          В апеляційній скарзі скаржник зазначає на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, порушив норми процесуального законодавства, а саме:  ст.ст. 2, 7, 11, 13, 14, 15, 73-74, 76-80, 236 Господарського процесуального кодексу України та невірно застосував норми матеріального права - ст.ст.  526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України.
          Вважає, що позивачем не доведено факт поставки товару за договором №191/20/222 від 26.03.2021 року, не доведено настання строку виконання відповідачем зобов`язання за цим договором.
          Зазначає, що відповідач не отримував відповідних рахунків, які були необхідні для виконання зобов`язання з повної оплати, що не було належним чином оцінено судом першої інстанції.
          Скаржник просить:
-          рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 04.03.2021 року у справі №904/7021/20  скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі;
-          розгляд даної справи проводити за участю представника відповідача;
-          судові витрати покласти на позивача.
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує її доводи, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 року у справі №904/7021/20 залишити без змін.    
         В судове засідання представник скаржника не з`явився. Про  час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлення ухвали суду на електронну пошту.
          При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи за відсутності скаржника, колегія суддів враховує правову позицію  Верховного Суду, що викладена в постанові від 19.11.2018 року у справі №      916/1094/16, яка містить наступні посилання:
       "…Європейський суд з прав людини у п.41 свого рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що   сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
              При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".
          Враховуючи висновки Верховного Суду по справі №      916/1094/16, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачу надана можливість реалізувати право на участь в апеляційному перегляді справи, якою він не скористався.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, дослідивши докази,  колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:   
          Апелянтом не оспорюється, що 26.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" (постачальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "МАЯК" (покупець) було укладено договір поставки № 191/20/222.
          Відповідно до пункту 1.1 договору в порядку та на умовах цього договору постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.
          Згідно пункту 1.2 договору найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є його невід`ємною частиною.
          Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати товару (пункт 3.2 договору).
          Встановлено, що до вказаного договору сторонами були підписані додатки № 191/2/222/6-ЗЗР від 24.09.2020 року, № 191/2/222/7-ЗЗР від 28.09.2020 року, № 191/2/222/8-ЗЗР від 19.10.2020 року, № 191/2/222/9-ЗЗР від 20.10.2020 року, в яких сторони дійшли згоди щодо асортименту, кількості, вартості, строку поставки та оплати товару.
          На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 228 644,47 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними:
- № 78076 від 24.09.2020 року на суму 8 561,70 грн.;
- № 79158 від 29.09.2020  року на суму 25 725,60 грн.;
- № 82953 від 19.10.2020 року на суму 154 553,23 грн.;
- № 82575 від 22.10.2020 року на суму 31 218,12 грн.;
- № 84102 від 26.10.2020 на суму 8 565,82 грн.
          Вказані накладні спростовують доводи скаржника про недоведеність позивачем факту отримання товару.
          Пунктом 3.3 договору передбачено, що оплата товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5 договору.
          Пунктом 3 додатку № 191/2/222/6-ЗЗР від 24.09.2020 року передбачено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього договору, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2-3.3 договору поставки не пізніше 23 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника. 
          Пунктом 3 додатків № 191/2/222/7-ЗЗР від 28.09.2020 року , № 191/2/222/8-ЗЗР від 19.10.2020 року, № 191/2/222/9-ЗЗР від 20.10.2020 року, № 191/2/222/10-ЗЗР від 23.10.2020 року визначено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього договору, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2-3.3 договору поставки не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника.
          На час прийняття судом  рішення  доказів оплати товару у повному обсязі відповідачем не надано.
Згідно ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України  в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Відповідно до положень ст..ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Відповідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України  продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за  договором  купівлі-продажу  одна  сторона  (продавець) передає або зобов`язується  передати  майно  (товар)  у  власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у  строк, встановлений  договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Надавши вірну правову кваліфікацію правовідносинам сторін, діям відповідача, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що на час звернення позивача до суду строк виконання зобовязання настав; за відсутності доказів належного виконання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "МАЯК" умов укладеного з позивачем договору,  з покупця на користь продавця заборгованість підлягає стягненню.
Щодо правильності нарахування передбачених договором санкцій відповідач спростувань не вказав.
          Згідно із ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 280, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

 Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 04.03.2021 року у справі №904/7021/20  залишити без змін.
          Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "МАЯК".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 22.06.2021 року.

          Головуючий суддя                                                            Т.А. Верхогляд   

          Суддя                                                                                   Л.М. Білецька

              Суддя                                                                                   Ю.Б. Парусніков