Головуючий І інстанції: А.Б. Діска

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 р. 	Справа № 480/5910/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено  по справі № 480/5910/20
за позовом             ОСОБА_1  
до            Головного управління Національної поліції в Сумській області ,            Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Нацполіції України                   
про визнання дій протиправними та стягнення грошової допомоги,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1  (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі – відповідач, ГУ НП в Сумській обл.), Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Нацполіції України (далі – відповідач 2), в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ НП в Сумській обл. щодо відмови у призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі – Закон №580)  у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III.
- стягнути з ГУ НП в Сумській обл. на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 445 800 гривень (із розрахунку 250 х 1921,0 грн., з урахуванням сплачених 34 450 грн) відповідно до порядку, передбаченого ст.ст. 97, 99 Закону №580, Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (далі - Порядок №4).
- зобов`язати ГУ НП в Сумській обл. подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ НП в Сумській обл., щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.
Зобов`язано ГУНП в Сумській обл. прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у порядку та розмірах, визначених Законом №580 та Порядком №4.   
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої ГУ НП в Сумській обл. подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 та прийняти нове рішення,  яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.    
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі №480/4101/19 ГУ НП в Сумській обл. повторно було  розглянуто заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду та повідомлено позивачу про відмову в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності.
Положень пунктів 3 та 4 частини 1 статті 97 Закону  №580 застосовуються виключно за обов`язкової одночасної наявності трьох умов, а саме: причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення.
ОСОБА_1 було звільнено зі служби 27.10.2016, а групу інвалідності встановлено лише 18.06.2019, тобто майже через 2 роки 8 місяців. На думку апелянта, даний факт позбавляє   ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 97 Закону №580.
Апелянт зазначив, що у межах 6-місячного строку, який передбачено у ст. 97 Закону №580 для встановлення інвалідності та набуття права на отримання одноразової грошової допомоги, позивач навпаки звертався до суду із позовом про поновлення і наполягав на тому, що за результатами огляду у нього відсутні захворювання для встановлення інвалідності і сам надавав докази факту відмови йому у встановлені інвалідності. Крім того, відсутнє будь-яке рішення суду, яким би було визнано протиправними дії Сумської обласної МСЕК №1 щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні інвалідності за наявності тих діагнозів, які були визначені на час звільнення з поліції.   
15.04.2021 до суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому  просив апеляційну скаргу ГУ НП в Сумській обл. залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначив, що відповідач, посилаючись на наявність обов`язкових трьох умов для виплати одноразового грошового забезпечення, не вказав одну з трьох важливих умов- позивача звільнено зі служби в поліції саме з причин травм та захворювання, отриманих при проходженні служби, позивач не звільнявся за власним бажанням і не мав бажання звільнятися, його звільнили як такого, що не придатний для служби.
26.03.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження по справі №480/5910/20 за апеляційною скаргою ГУНП в Сумській обл.
14.05.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до положеньч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
ОСОБА_1 з 2010 року проходив службу в Білопільському відділенні ГУМВС України в Сумській області, а в період з 07.11.2015 до 27.10.2016 - в ГУНП в Сумській обл.
Під час проходження служби в ОВС, 11.07.2014 у місті Сіверськ Донецької області, при виконанні службових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травми та у подальшому погіршення стану здоров`я.
За результатами медичного огляду, проведеного на підставі розпорядження ГУ НП в Сумській обл. від 01.08.2016, Військово-лікарська комісія згідно зі Свідоцтвом про хворобу № 175 від 09.09.2016, на підставі статей 41в, 71в, 23в, 11в, 26г графи 1 Розкладу хвороб і фізичних вад, Додатку №1 до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 р. № 85 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), дійшла висновку про непридатність ОСОБА_1 до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час (а.с. 42-45).
Враховуючи вказаний висновок, наказом ГУ НП в Сумській області № 314о/с 27.10.2016 "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (а.с. 62).
Не погоджуючись з висновком Військово-лікарської комісії, викладеному у вказаному свідоцтві про хворобу, позивач також звертався до Центральної військово-лікарської комісії з відповідною заявою про його перегляд, за результатами розгляду якої, листом № 33/2-Г-80 від 30.11.2016, його було проінформовано, що висновок ВЛК потребує перегляду по причинному зв`язку (а.с. 46).
10.01.2017 військово-лікарською комісією прийнята постанова № 1, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Свідоцтво про хворобу № 175 від 09.09.2016 відмінено (а.с.47).
06.06.2018, з метою перегляду зазначеної постанови від 10.01.2017 № 1, позивач  звернувся із заявою до Військово-лікарської комісії про перегляд вище зазначеної  постанови.
20.07.2018 експертним рішенням Військово-лікарської комісії  № 12, ОСОБА_1 визнано непридатним до служби в поліції (а.с. 50).
Не погодившись з вказаним Експертним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №840/3374/18 визнано протиправним та скасовано Експертне рішення Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання по Сумській області" № 12 від 20.07.2018. 
Зобов`язано Військово-лікарську комісію Державної установи "Територіальне медичне об`єднання по Сумській області" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2018 про перегляд постанови Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання по Сумській області" № 1 від 10.01.2017 та вирішити порушені у ній питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
22.02.2019, постановою Медичної (Військово-лікарської) комісії  №2 ОСОБА_1 визнано непридатним до служби в поліції (а.с. 51).
09.07.2019, після встановлення інвалідності, ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП у Сумській області із заявою про направлення документів до МВС для прийняття рішення з виплати грошової компенсації як інваліду 3 групи.
18.07.2019 ГУ НП в Сумській обл. листом  № 12Г/142 повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з перевищенням терміну між датою звільнення та датою встановлення інвалідності, а саме: шести місяців від дати звільнення зі служби в поліції (а.с.63).
11.09.2019 Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Нацполіції України листом  № Г-226/29/2/01-2019 відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що позивачу встановлена інвалідність у строк, що перевищує 6 місяців після звільнення з поліції. Не погоджуючись з такою відмовою, оскаржив її до суду  (а.с.64). 
12.12.2019 рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/4101/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
07.07.2020 постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі № 480/4101/19 скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2019  та прийнято нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ГУ НП в Сумській обл. щодо відмови у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 Закону №580 та зобов`язано ГУ НП в Сумській обл. повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до порядку, передбаченому ст.ст. 97, 99 Закону №580, Порядку № 4, з урахуванням висновків суду. 
21.08.2020, на виконання вказаного рішення суду, письмовим повідомленням ГУ НП в Сумській обл. № 5344/05/12/4-2020 відмовило позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що від звільнення до встановлення групи інвалідності пройшло більше ніж 6 місяців (а.с. 12). 
Позивач не погодився з такими діями відповідача, вважав їх протиправними та такими, що прийняті без урахування висновків суду апеляційної інстанції, а тому звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в частині протиправності дій щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 Закону  №580 та наявності підстав для зобов`язання відповідача   прийняти рішення щодо призначення та виплати грошової допомоги   ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом №580.
Відповідно до ст. 95 Закону №580 одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі <…> визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; <…> ;отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Частиною другою вказаної статті визначено, Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі ОГД ) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначено Порядком №4.
У пункті 4 Розділу І Порядку № 4 визначені випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:
1) під час виконання службових обов`язків (пункт 1 частини першої статті 97 Закону) випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;
2) під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;
3) під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини першої статті 97 Закону) випадок, який не пов`язаний із безпосереднім виконанням службових обов`язків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;
4) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;
5) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6 частини першої статті 97 Закону) обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.
Згідно з пунктом 5 Розділу І Порядку № 4 ОГД не призначається і не виплачується за наявності підстав, визначених статтею 101 Закону.
Відповідно до ч.1Розділу ІІ  Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД є:
1) у разі загибелі (смерті) поліцейського - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
2) у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії;
3) у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
Як встановлено під час судового розгляду   ОСОБА_1 , постановою Медичної (Військово-лікарської) комісії  №2 від 22.02.2019 визнано непридатнимдо служби в поліції. Встановлена 3 група інвалідності з втратою працездатності 60% (довідка №121721 від 18.06.2019.
Другий апеляційний адміністративний суд, ухвалюючи постанову від 07.07.2020 по справі № 480/4101/19 про визнання протиправними дії ГУ НП в Сумській обл. та зобов`язуючи  відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату ОГД виходив з того, що ГУ НП в Сумській обл. не надало оцінки факту тривалої процедури оскарження (з листопада 2016 року та червень 2019 р.) позивачем висновків та рішень ВЛК та ЦВЛК з врахуванням практики Європейского суду.
З урахуванням вище зазначених правових норм та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням йому інвалідності, причиною якої є наявність у нього захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в поліції.
Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
          Враховуючи те, що право на отримання позивачем ОГД встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, а відповідачем дане судове рішення не враховано при прийнятті рішення ( у вигляді листа від 21.08.2020) про відмову в призначенні ОГД   ОСОБА_1 , колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов*язання відповідача прийняти рішення  щодо призначення та виплату даної допомоги,  як ефективного способу захисту та забезпечення поновлення порушеного права.
Посилання апелянта на відсутність будь-якого рішення суду, яким визнано протиправними дії Сумської обласної МСЕК №1 або ВЛК в частині встановлення діагнозів або захворювань, наявність та вид яких є підставою для встановлення інвалідності або відмови у її встановленні, колегія суддів вважає необґрунтованими , оскільки згідно вище зазначених судових рішень встановлено право позивача на отримання ОГД.
Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на зазначені вище аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі № 480/5910/20  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк