Ухвала
іменем України
 
24 травня 2021 року
м. Київ
справа № 755/5393/19
провадження № 51-2580ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Встановлені обставини
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 та стягнуто на її користь із ОСОБА_5 8563 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та
150 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Київський апеляційний суд ухвалою від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишив без задоволення, а вирок районного суду
від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 – без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного
ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити рішення цих судів і призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК, не пов`язане з ізоляцією без застосування додаткового покарання.
Мотиви Верховного Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, захисник у касаційній скарзі
не навів обґрунтування незаконності рішень цих судів, як він мав зробити відповідно до ст. 414 КПК.
Касаційна скарга не містить посилань на обставини, які не були враховані судами першої й апеляційної інстанцій під час постановлення їх рішень, а відповідно до цього, й на порушення положень матеріального і процесуального законів, які, на думку захисника, були порушені місцевим та апеляційним судами. Натомість захисник зазначає про наявність нових обставин, які не були встановлені нижчестоящими судами і яким цими судами не було дано оцінки.
Касаційна скарга не містить конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування аргументів, викладених в апеляційній скарзі захисника стосовно призначеного ОСОБА_5 покарання, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Крім того, вимоги захисника про призначення ОСОБА_5 покарання, не пов`язаного з ізоляцією, є не конкретними. Захисник не вказав, яке конкретно покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення аналогічних правопорушень іншими особами, та не навів тому відповідного обгрунтування.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року  щодо ОСОБА_5 і встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3