Справа № 728/607/21 	Головуючий у 1 інстанції Пархоменко П. І. 	
Провадження № 33/4823/272/21 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Антоненка І.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2021 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 21 березня 2021 року о 09 год. 25 хв. ОСОБА_1 в м. Бахмач по вул. Соборності, б. 62, керував транспортним засобом BMW 7281 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». 
Своїми діями ОСОБА_1   порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що мети керувати транспортним засобом він не мав, оскільки вийшов зі свого будинку за молочними продуктами, а сів за кермо і почав рух заднім ходом лише після вимоги працівника поліції дати їм дорогу для в`їзду на дворову територію. Це також підтвердили свідки в судовому засіданні, однак суд не дав оцінку тому факту, що сісти за кермо його змусили працівники поліції. Вважає, що в діях працівників поліції наявна провокація. Зазначає, що працівники поліції навмисно не долучили відеозапис, що стало причиною початку його руху. Крім того під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені його права. В протоколі свій підпис не ставив, тобто його підробили, із змістом не знайомився, копію не отримував.    
Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні апеляційного суду 28.05.2021 року ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушенні не визнав та вказував на незаконні дії працівників поліції, які спровокували його сісти за кермо автомобіля.
У судовому засіданні апеляційного суду працівник поліції ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що 21.03.2021 року перебував на чергуванні з напарником, під`їжджаючи до магазину «Аврора» бачили ОСОБА_1 , який стояв поруч біля свого автомобіля. Вони зайшли до магазину, коли вийшли, останній ще стояв на тому ж місці. Трохи почекавши, вони побачили як ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля і поїхав у двір, ледве не зачепивши інший транспортний засіб. Тому вони вирішили перевірити його на визначення стану алкогольного сп`яніння. Він поводив себе неадекватно. Так, в ході спілкування з водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: з порожнини роту було чутно запах перегару. Зі згоди водія на місці було проведено освідування за допомогою приладу «Драгер», який показав позитивний  результат. 
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_1 ) пояснила, що 21.03.2021 року вранці їй привезли молоко, вона попросила забрати його чоловіка. Коли вийшла із дому, то у дворі були працівники поліції. Її чоловік стояв біля автомобіля працівників поліції. Які події були до того, вона не бачила. Вказала, що чоловік не мав наміру керувати автомобілем. Потім чоловік пішов додому, а вона повезла молоко.  
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення; даними алкотестера «Драгер», за результати якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 0,75%о, отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння; поясненнями наданими у судовому засіданні апеляційного суду поліцейського СРПП ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Зодоя А.А.; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 при складанні протоколу  було роз`ясненні його права, зауважень на дії працівників поліції він не висловлював, не заперечував, що він керував транспортним засобом, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівниками поліції був дотриманий. Тому твердження апелянта про протилежне не є слушними.  

Доводи ОСОБА_1 про те, що в протоколі стоїть не його підпис, є безпідставними, оскільки працівник поліції Зодоя А.А. підтвердив, що ОСОБА_1 сам власноруч підписав протокол про адміністративне правопорушення, Підстав недовіряти твердженням працівника поліції, апеляційний суд не вбачає.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що ОСОБА_1 сісти за кермо змусили працівники поліції, є безпідставними, апеляційний суд відноситься критично до їх показань, оскільки вони спростовуються показаннями працівника поліції ОСОБА_2 та іншими доказами по справі. 
Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
З врахуванням вимог ст. 251 КУпАП, пояснення працівника поліції ОСОБА_2 є доказом у справі та у сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до ст. 266 КУпАП та Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та роз`яснено процесуальні права, тому працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та право на захист, тому твердження апелянта про протилежне є безпідставними.
З переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_1 не висловлював свою незгоду з результатами огляду та не вказував, що він не керував транспортним засобом, а зробив це на вимоги працівників поліції. Крім того, на зауваження працівника поліції, про те, що він ледве не в`їхав в інший транспортний засіб, ОСОБА_1 відповів, що він на них задивився. 
Враховуючи вище вказані вимоги закону та зважаючи на обставини події, зокрема поведінку ОСОБА_1 , який не заперечував результату спеціального технічного засобу та не висловлював будь-яких зауважень на дії працівників поліції, апеляційний суд розцінює поведінку ОСОБА_1 як захисну, з метою уникнення відповідальності.  
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини. 

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко