ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5640/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року (суддя Петренко О.С., м. Кропивницький, повний текст ухвали складено 31.12.2020 року) у справі №340/5640/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

в с т а н о в и в:
10.12.2020 року ОСОБА_1 (далі – позивач), звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – відповідач), в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 року № Ф-106639-51 на суму 15819,54 грн.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 року позовна заява ОСОБА_1 повернута у зв`язку з порушенням строку звернення до суду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказувала, що згідно ч.2 ст. 122 КАСУ для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинне дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Апелянт вказувала, що не заперечує проти того, що дізналась про наявність вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка видана ГУ ДПС у Кіровоградській області 09.11.2018 року за №Ф-106639-51 на суму 15819,54 грн. на початку 2020 року.  Відповідно до положень абз.8 ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня V письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Апелянт зазначала, що обрахунок строку звернення до суду повинен починатись від дати отримання вимоги та варто враховувати, що вимога нею не отримана. Апелянт вважала неірним висновки суду першої інстанції про те, що перебіг строку звернення до адміністративного розпочинається від дня виникнення права на звернення до адміністративного суду, тобто коли особа дізналась, або могла дізнатись про порушення своїх прав, зазначивши строк десять днів. Позивачка дізналась про наявність вимоги на початку 2020 року але не отримувала її, не встановлено, коли закінчується строк звернення до адміністративного суду, до якого строку позивачка мала б оскаржити таку вимогу.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без розгляду, виходив з того, що позивач оскаржила вимогу про сплату єдиного внеску з загальнообов`язкового соціального страхування, строки оскарження якої встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI, яким передбачено десятиденний строк оскарження з дня одержання вимоги про сплату недоїмки по нарахованому єдиному внеску. Суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано доказів оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному порядку, у зв`язку з чим, позивач мала звернутися до суду з адміністративним позовом у 10-денний строк з дня коли дізналась або мала б дізнатись про вимогу. З позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду 10.12.2020 року, що є порушенням відведеного десятиденного строку для оскарження вимог про сплату боргу (недоїмки).
Сторонами по справі не заперечується, що 09.11.2018 року Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області сформовано вимогу № Ф-106639-51 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) у сумі 15819,54 грн. 
Позивач погоджується, що була обізнана про вимогу від 09.11.2018 року № Ф-106639-51 на початку 2020 року. 
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року позовну заяву було залишено без руху з підстави невідповідності позову вимогам 160 КАС України, запропоновано подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом та докази поважності причин такого пропуску. 
Позивач на виконання ухвали суду подала заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом, вважала строк звернення до суду не порушеним, оскільки вимога від 09.11.2018 року нею не отримана.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.12.2020 року позовна заява ОСОБА_1 повернута з підстави порушення строку звернення до суду.
Згідно з частинами 1 -3  ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Встановлено, що про наявність вимоги від 09.11.2018 року № Ф-106639-51 позивач дізналась на початку 2020 року.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховним Судом у постанові 31.01.2019 року №802/983/18-а було викладено правову позицію, згідно якої при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах  Закону № 2464-VI, строк звернення до адміністративного суду тривалістю 1095 днів не застосовується. При зверненні до суду з позовом про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) застосовується 10-денний строк звернення до суду, який встановлений  Законом № 2464-VI.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі № 580/3469/19 Верховний Суд відступив від висновків, викладених у постановах від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, від 8 серпня 2019 року у справі № 480/106/19, від 19 березня 2020 року у справі №140/1757/19, від 28 травня 2020 року у справі № 200/11547/19-а, від 11 лютого 2021 року у справі №580/3380/19 та інших з аналогічною правовою позицією.
Постановою Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі № 580/3469/19 вказано, що Закон № 2464-VI  не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для судового оскарження та/або послідовного застосування цього ж 10-денного строку двічі поспіль у разі незадоволення скарги, поданої в адміністративному порядку. Строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги контролюючого органу про сплату єдиного внеску, визначений частиною четвертою  статті 122 КАС України. Верховний Суд сформував правовий висновок, відповідно до якого строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги фіскального органу про сплату єдиного внеску складає три місяці з дня отримання платником рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду відповідної скарги.
Зміна правил обрахунку строку звернення до суду при оскарженні вимоги податкового органу розширює права позивачів. Верховний Суд вказував на необхідність застосування при обрахунку строку звернення до суду норм КАС України, де прописано, що строком звернення до суду є шість місяців, у разі застосування процедури адміністративного оскарження строком звернення до суду є три місяці. У постанові від 14.04.2021 року у справі № 1.380.2019.005481 Верховний Суд вказує на необхідність застосування до минулих правовідносин, коли позов залишено без розгляду з підстави порушення десятиденного строку подання позову при оскарженні вимоги строку, встановленого ст. 122 КАС України Вказано, що незважаючи на те, що висновок викладений у рішенні стосується оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки), відповідно до абзацу 4 частини чотирнадцятої  статті 25 Закону №2464-VI,  для рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів встановлюється однаковий порядок, строки та процедура оскарження рішень, у тому числі і вимог про сплату єдиного внеску.
У постанові від 19.03.2021 року у справі №826/5925/18 Верховний Суд вказував на те, що  платник єдиного внеску для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним  законом  строку, встановленого  статтею 122 КАС України, а не  статтею 25 Закону № 2464-VI. 
Норма ч. 1 ст. 122 КАС України встановлює, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вищевказана норма містить визначення «обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересі», яким законодавець передбачив, що строк звернення до суду може обраховуватись не обов`язково від моменту отримання оскаржуваного рішення, у даному випадку вимоги. Передбачено, що строк звернення до суду може обраховуватись від дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування вимоги. Позивач вказує, що дізналась про вимогу на початку 2020 року, з позовною заявою звернулась 10.12.2020 року.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду, справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Каменівська проти України»).
Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду.
Передбачено, що позивач може розраховувати на поновлення пропущеного строку у разі коли позов подано з порушенням строку, у цьому випадку має бути подана заява разом з доказами. 
В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. 
При зверненні до суду з пропуском строку, тягар щодо доведення не порушення строку чи наявності непереборних обставин, через які порушено строк, покладається на позивача. 
Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції запропонував надати достатні докази з зазначенням підстав порушення строку звернення до суду. Проте, позивачем не виконано вимоги ухвали суду, не вказано, які обставини зумовили звернутись до суду з позовом з порушенням строку, знаючи про існування вимоги від 09.11.2018 року на початку 2020 року.
Беручи до уваги нове правове регулювання, застосування до правовідносин норм ст. 122 КАС України де визначено, що строк звернення до суду складає шість місяців, замість застосування строку у десять днів, що передбачений ст. 25 Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ОСОБА_1 порушено строк звернення до суду від часу коли вона дізналась або повинна була дізнатись про наявність оскаржуваної вимоги.
Згідно частин 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
У разі встановлення порушення строку звернення до суду і якщо надані пояснення позивача, будуть визнані судом безпідставними, суд повертає позовну заяву. 
За вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми процесуального права. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року  у справі №340/5640/20 – залишити  без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та  може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова