УХВАЛА

08 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/1480/20-а
адміністративне провадження № К/9901/10083/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №200/1480/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «КОНТІ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
у с т а н о в и в :
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «КОНТІ» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо неподання до органу ДКС України висновку із зазначенням суми надмірно сплачених грошових зобов`язань з земельного податку в сумі 8973,67 гривень та орендної плати за землю в сумі 2480956,46 гривень, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ПрАТ «ВО «КОНТІ»; зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області подати до органу ДКС України висновок про повернення сум надмірно сплачених грошових зобов`язань з земельного податку в сумі 8973,67 гривень та орендної плати за землю в сумі 2480956,46 гривень, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ПрАТ «ВО «КОНТІ»; стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «КОНТІ» судові витрати з судового збору у розмірі 21020,00 гривень.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року набрало законної сили 21 липня 2020 року відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду, якою апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишено без задоволення, рішення залишено без змін.
10 грудня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду від Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «КОНТІ» надійшло клопотання, в якому заявник просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області подати звіт про повне виконання судового рішення та накласти на керівника Головного управління ДПС у Донецькій області штраф.
В обґрунтування клопотання заявник зазначав, що 21 липня 2020 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року набрало законної сили, проте не виконується Головним управлінням ДПС у Донецькій області.
Заявник звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області з листом від            31 серпня 2020 року №346/11, в якому просив повідомити про стан виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/1480/20-а, зокрема дату подання до органу ДКС України висновку про повернення сум надмірно сплачених грошових зобов`язань. Листом від 02 жовтня 2020 року                 №76103/10/05-9-04-17 Головне управління ДПС у Донецькій області просило надати повторну заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 200/1480/20-а.
07 жовтня 2020 року заявник повторно звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області з заявою про повернення сум надмірно сплачених грошових зобов`язань, проте станом на 08 грудня 2020 року суми надмірно сплачених грошових зобов`язань, що підлягають відшкодуванню з бюджету на користь заявника не повернуто.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «КОНТІ» про встановлення судового контролю та надання звіту про виконання судового рішення в адміністративній справі №200/1480/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «КОНТІ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 200/1480/20-а скасовано, заяву Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «КОНТІ» про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 200/1480/20-а задоволено частково. Застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №200/1480/20-а шляхом зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №200/1480/20-а у місячний строк з дня отримання копії цієї постанови. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанцій відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону на час її подання, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Реалізація судом повноважень щодо судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, регламентується положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів установила, що у спірній ситуації відповідач оскаржує постанову суду апеляційної інстанції, якою скасована ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №200/1480/20-а, та ухвалене нове судове рішення про часткове задоволення заяви позивача.
Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Наведений у частині другій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно з частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені лише такі ухвали суду апеляційної інстанції: про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Отже, аналіз положень частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що до суду касаційної інстанції можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції, якими закінчений судовий розгляд (частина третя статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України), після апеляційного перегляду справи, та постанови суду апеляційної інстанції, ухвалені за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.
Водночас приписами частини другої статті, яка аналізується, гарантується право на касаційне оскарження чітко визначених ухвал суду першої інстанції після їхнього перегляду судом апеляційної інстанції.
Натомість частиною третьою цієї самої статті встановлений вичерпний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
З наведеного випливає, що постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року про скасування ухвали суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №200/1480/20-а та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення такої заяви, не є судовим рішенням суду апеляційної інстанції, яке може бути оскаржене в касаційному порядку згідно з частинами першою-третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на викладене Верховний Суд доходить висновку, що постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, якою скасована ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №200/1480/20-а, не може бути предметом касаційного оскарження.
Також Суд звертає увагу на те, що у цій ситуації скаржнику було забезпечено належні процесуальні умови для реалізації основоположного права на апеляційний перегляд судового рішення, ухваленого в його справі, яке (таке право) гарантоване статтею 129 Конституції України. Водночас касаційне оскарження вказаного судового рішення положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не допускається.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), №40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], №36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (див. рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», п. 45; рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», п. 37; рішення у справі «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), п. 32; рішення у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia), п. 29). 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №200/1480/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «КОНТІ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                         І. В. Дашутін
Судді                                                                                                              О. О. Шишов
                                                                                                                       М. М. Яковенко