ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року  
м. Черкаси   
  		
справа № 2-о-82/2008  провадження № 22-ц/821/856/21 категорія 307000000  		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Єльцова В.О., Василенко Л.І.
секретар: Анкудінов О.І.

учасники справи:
заявник: Звенигородська міжрайонна прокуратура в інтересах держави в особі Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області
особа, що подає апеляційну скаргу:  ОСОБА_1 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2008 року у справі за заявою Звенигородської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
03 червня 2008 року Звенигородська міжрайонна прокуратура в інтересах держави в особі Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.
В обгрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рижанівка помер ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про смерть від 14 квітня 2003 року № 7.
У день його смерті на території Рижанівської сільської ради відкрилась спадщина. 
Згідно сертифікату на земельну частку (пай), площа земельної ділянки становить 3,04 умовних кадастрових гектарів землі, вартість якої, з урахуванням коефіцієнта індексації за 2008 рік становить 34 115,68 грн.
Спадкоємці за законом чи заповітом із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк з моменту відкриття спадщини до Звенигородської державної нотаріальної контори не зверталися. Таким чином, на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує.
В заяві Звенигородська міжрайонна прокуратура просила визнати спадщину, яка складається із земельної ділянки розміром 3,04 га умовних кадастрових гектарів землі, вартістю 34 115,68 грн., яка відкрилася після смерті громадянина ОСОБА_2 відумерлою.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2008 року продовжено строк подачі заяви про визнання спадщини відумерлою, в зв`язку з тим, що Звенигородському міжрайонному прокурору не було відомо про час смерті ОСОБА_2 .
Визнано спадщину, яка скаладається із земельної ділянки розміром 3,04 га умовних кадастрових гектарів землі вартістю 34 115,68 грн., яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 відумерлою.
Передано у власність територіальної громади с. Рижанівка в особі Рижанівської сільської ради земельну ділянку площею 3,04 га умовних кадастрових гектарів вартістю 34 115,68 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником було повністю доведено ту обставину, що після смерті спадкоємця ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, що свідчить про факт відсутності спадкоємців у останнього, тому спадщина повинна перейти у власність до територіальної громади.
Крім того, прокуратурі не було відомо про факт смерті ОСОБА_2 , тому строк подачі заяви про визнання спадщини відумерлою підлягає поновленню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2008 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви Звенигородської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Рижанівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням норм  матеріального права, при цьому суд не повно з`ясовано всі фактичні обставини справи та формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зазначено, що Рижанівській сільській раді було достеменно відомо про наявність заповіту, так як заповіт був посвідчений та зберігався саме в сільській раді, однак під час розгляду справи дану обставину не було повідомлено суду.
На початку 2021 року ОСОБА_1 стало відомо про наявність заповіту і для з`ясування вказаного факту фона звернулася до старости села , яка 02 лютого 2021 року видала дублікат заповіту, складеного ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Із вказаним заповітом ОСОБА_1 звернулася до Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса від 24 березня 2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області в зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка передана у власність територіальної громади с. Рижанівка згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2008 року.
ОСОБА_1 вважає, що прийняте Звенигородським районним судом Черкаської області судове рішення суттєво впливає на обсяг її прав та законних інтересів як спадкоємця за заповітом, оскільки її незаконно позбавили права власності нерухомого майна, а саме зазначеної вище земельної ділянки для ведення сільськогосподарського товарного виробництва.
Тому, вважає, що рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню. 
Відзив на апеляційну скаргу 
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Звенигородської окружної прокуратури зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає.
При вирішенні заяви, суд в повній мірі перевірив всі наявні матеріали справи та дав їм належну оцінку.
Оскільки орган місцевого самоврядування понад п`ять років не вживав відповідних заходів для захисту інтересів держави, тому прокуратурою після перевірки на той час факту відсутності спадкоємців за заповітом чи за законом було скеровано відповідну заяву до суду.
Суд правомірно застосував вимоги ст. 1277 ЦК України, врахував, що заява подана після спливу одного року з часу відкриття спадщини та правомірно задовольнив заяву, визнавши спадщину відумерлою.
Звенигородська окружна прокуратура просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судове рішення без змін. 
Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У справі, що є предметом перегляду апеляційного суду, спірні правовідносини виникли щодо спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадкові відносини регулюються ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про міжнародне приватне право» та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк її не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. 
Як вбачається із матеріалів справи, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час дії ЦК УРСР, а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлого.
Відповідно до статті 524 УК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом ні за заповітом, або жоден із спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місце відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме – місцезнаходження майна або його основної частини.
Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для прийняття необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 
1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно пункту 5 частини 1 статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину. Одночасно норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила Книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. 
Відповідно до частини 1 та третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцем знаходженням зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. 
Встановивши, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом акта про смерть № 7 (а.с. 7), тобто до набрання чинності ЦК України з 01 січня 2004 року, суд першої інстанції в порушення норм чинного законодавства, дійшов помилкового висновку про задоволення заяви, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР, яким не передбачалася можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 391/769/17 (провадження № 61-39068св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 671/1656/17 (провадження № 61-5099св18), від 21 жовтня 2019 року у справі № 671/23/19 (провадження № 61-8643св19), від 04 грудня 2019 року у справі № 671/1558/18 (провадження № 61-15487св19).
Висновок суду першої інстанції про те, що правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно мають застосовуватися до спірних правовідносин є безпідставними, оскільки зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права.
Апеляційний суд вважає, що за таких встановлених обставин, у суду відсутні підстави для задоволення заяви щодо визнання спадщини відумерлою, тому рішення суду підлягає скасуванню, оскільки ухвалено із порушенням вимог процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення відповідно до статті 376 ЦПК України.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що заява про визнання майна безхазяйним у порядку ст. 137 ЦК УРСР не подавалася прокурором згідно вимог законодавства, яке підлягало застосуванню на день смерті спадкодавця.
Таким чином, суд першої інстанції на вищевикладені вимоги закону не звернув належної уваги, не вірно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення. 
Згідно копії заповіту, що доданий до апеляційної скарги, ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого ОСОБА_2 . 
Відповідно до положень ч. 1 статті 352 ЦПК України, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки остання, як спадкоємець за заповітом позбавлена права успадкувати земельну ділянку, спадщину на яку визнано відумерлою. 
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню апеляційним судом з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви, оскільки суд допустився помилки, пославшись на норми ст. 1277 ЦК України, яка не підлягає до застосування до спірних правовідносин, тому суд безпідставно задовольнив заяву.
Крім того, у відповідності ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме квитанції № 61724 від 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 сплатила за подачу апеляційної скарги 1 702 грн. 50 коп. судових витрат за розгляд справи.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, тому суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат вважає, що вони підлягають стягненню з Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2008 року у справі за заявою Звенигородської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви Звенигородської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою відмовити.
Стягнути з Рижанівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області на користь ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 1 702 грн. 50 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.  

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2021 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук        

Судді                                                                        В.О. Єльцов        

                                                                       Л.І. Василенко