Ухвала
19 березня 2021 року
м. Київ
справа № 754/16506/17
провадження № 61-19115ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
22 грудня 2020 року подана касаційна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору;касаційну скаргу залишено без руху та надано заявникам десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків; роз`яснено заявникам, що у випадку ненадання ними у встановлений судом строк доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження. 
Заявникам необхідно було подати до суду докази, які свідчать про поважність причин пропуску строку касаційного оскарження, та докази сплати судового збору у розмірі 14 287,94 грн. 
Копію ухвали суду від 15 січня 2021 року ОСОБА_1 отримав 27 лютого 2021 року, ОСОБА_2 - 27 лютого 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
5 березня 2021 року до касаційного суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано квитанції про сплату судового збору у загальному розмірі 14 288 грн, а також копію заяви, що підтверджує дату отримання копії постанови суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 .
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і ОСОБА_2 заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, обґрунтоване отриманням копії постанови Київського апеляційного суду 23 листопада 2020 року.
Проте ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 січня 2021 року не надала доказів, які свідчать про поважність причин пропуску строку касаційного оскарження, в тому числі доказів, що підтверджують дату отримання копії постанови суду апеляційної інстанції, що оскаржується. 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Також слід зазначити, що під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. 
Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду, а з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції»).
Касаційний суд вважає, що, з урахуванням установлених обставин, ОСОБА_2 на засадах верховенства права необхідно забезпечити доступ до незалежного і безстороннього вирішення спору за встановленою процедурою. 
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про продовження ОСОБА_2 строку для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 15 січня 2021 року, на п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали. Заявнику необхідно надати докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. 
Після усунення ОСОБА_2 недоліків касаційної скарги у повному обсязі, касаційним судом вирішуватиметься питання відкриття касаційного провадження у даній справі.
Керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
ПродовжитиОСОБА_2 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 15 січня 2021 року, на п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.
Якщо ОСОБА_2 у встановлений судом строк не буде подано доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження нею рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 травня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                     С. О. Карпенко