Номер провадження: 22-ц/813/1643/21 
Номер справи місцевого суду: 520/16880/14-ц
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
                                    суддів: Дришлюка А.І., Громіка Р.Д.,
                       при секретарі: Павлючук Ю.В., 

 за участю: адвоката приватного виконавця виконавчого округу Одеської області 
Притуляка В.М. – Громадського О.В.,

             у відкритому судовому засіданні переглянув апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про примусовий вхід до житла чи іншого володіння особи,-
 
В С Т А Н О В И В:
22 листопада 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. звернувся до суду із поданням в якому він просить винести ухвалу про примусове проникнення до іншого володіння особи, а саме до індивідуального сейфа (індивідуального банківського сейфа), що знаходиться у тимчасовому володінні ОСОБА_1 на підставі договору між ним та ПАТ «МТБ БАНК», МФО 328168 за №121/01-048 від 25 листопада 2019 року про зберігання цінностей та надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що розташований у Центральному відділенні ПАТ «МТБ БАНК», за адресою: м. Одеса, вул. Польській узвіз, буд. 11.
Приватний виконавець Притуляк В.М. зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист №520/16880/14-ц, виданий 09 серпня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики в сумі 750 000,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 19 168 931,25 гривень; 3% річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України за період 01 листопада 2013 року по 31 жовтня 2014 року в сумі 22 500,00 дол., що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 575 067,94 гривень.
Справу розглянуто за відсутності сторін.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року у задоволенні подання відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця про примусове проникнення до банківської скриньки (сейфу) суд першої інстанції виходив із того, що воно є передчасним, оскільки приватний виконавець не надав суду докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, та повідомлення про можливість добровільно виконати рішення суду.
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги подання в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права. 
У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явилась, але про розгляд справи вони сповіщались неодноразово належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Крім того, інтереси заявника ОСОБА_3 представляє його адвокат. 
Боржник ОСОБА_1 був сповіщений у судове засідання на 31 березня 2021 року, однак надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою, судову повістку на 28 квітня 2021 року він не отримав, однак з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира, в якій був зареєстрований ОСОБА_1 було продано 14 серпня 2020 року, що свідчить про зловживання боржником ОСОБА_1 своїми правами. 
Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим  розглянути справу за відсутності боржника.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна  скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. знаходиться виконавче провадження АСВП №60189350 з примусового виконання виконавчого листа №520/16880/14-ц від 09 серпня 2019 року, виданого Київським районний судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) щодо заборгованості за договором позики в сумі 750 000,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 19 168 931,25 гривень; 3% річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України за період 01.11.2013р. по 31.10.2014р. в сумі 22 500,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 575 067,94 гривень.
01 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у виконавчому документі.
Приватним виконавцем на виконання вимог заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження про накладення арешту на все майно боржника в межах суми стягнення, з метою реального виконання вимог виконавчого документу винесено постанову про арешт майна боржника №60189350 від 01 жовтня 2019 року. Приватним виконавцем в той же день було зроблено запити для перевірки майнового стану боржника у відповідні реєструючи організації та установи, державні реєстри.
У відповідності до вимог Закону та заяви стягувача 02 жовтня 2019 року за вихідним №4789 на кошти боржника було накладено арешт у банківських установах.
Згідно відповідей банківських установ, наявних у матеріалах виконавчого провадження - постанова про арешт коштів боржника повертається без виконання у зв`язку з відсутністю відкритих рахунках в установах банку. Згідно відповіді філії АТ «Державний експортно - імпортний Банк України» накладено арешт на грошові кошти на рахунку боржника № НОМЕР_3 , однак залишку коштів для виконання виконавчого документа недостатньо (2422,64 грн.).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, боржнику на праві власності належить: квартира, загальною площею 400,6 кв. м., житловою площею 180,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що є предметом іпотеки банківської установи, що не є стягувачами за відкритим приватним виконавцем виконавчим провадженням (АКІБ «УкрСиббанк»), Інше нерухоме майно, що раніше було зареєстровано за боржником на даний час, також є предметом іпотеки іншої банківської установи, що не є стягувачем по виконавчому провадженню (ПАТ «МАРФІН БАНК»). Згідно зі статею 51 Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено уразі, якщо: наявна письмова згода заставодержателя. Враховуючи, що іпотека є різновидом застави, звернення стягнення на вказане майно неможливо до отримання від іпотекодержателей письмової згоди.
Згідно акту приватного виконавця від 02 жовтня 2019 року встановлено наступне: на момент виходу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. за адресою: АДРЕСА_3 , на численний стукіт у двері та дзвінки ніхто не відреагував. На виклик виконавця з`явитись на прийом для надання пояснень щодо невиконання вимог виконавчого документу та надання відомостей про майновий стан - боржник не реагує.
Також 02 жовтня 2019 року приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_4 , встановлено наступні факти та обставини: на численний стукіт у двері та дзвінки ніхто не відреагував, про що складено відповідний акт приватного виконавця. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - право власності на квартиру, в якій зареєстрований боржник належить іншій особі.
29 жовтня 2019 року на адресу приватного виконавця за вхд. №5728 надійшла відповідь ПАТ «МТБ БАНК» про те що у зв`язку з відсутністю в установі банку відкритих рахунків стосовно боржника - постанова про арешт коштів боржника повертається без виконання. Разом з тим було повідомлено, що між боржником та ПАТ «МТБ БАНК», МФО 328168 укладений договір №121/01-048 від 25 листопада 2019 року про зберігання цінностей та надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
30 жовтня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про заборону, якою заборонено доступ боржнику (в тому числі уповноважених ним осіб) до його коштів, цінностей та іншого майна, які зберігаються у банку, а також на користування індивідуальним банківським сейфом та заборонено доступ банку до майна боржника що знаходиться у банку (в тому числі у банківському сейфі), як самостійно банком, так і шляхом допущення до цінностей чи до вмісту сейфа боржника чи уповноважених ним осіб, яку направлено сторонам виконавчого провадження та направлено на виконання в ПАТ «МТБ БАНК».
Приватним виконавцем особисто у ПАТ «МТБ БАНК» вручено вимогу про забезпечення безперешкодного доступу приватного виконавця Притуляка В.М. посвідчення №0043, видане Міністерством Юстиції України від 06 червня 2017 року, та осіб, залучених до проведення виконавчих дій до місця зберігання (розташування) та відкриття індивідуального банківського сейфа (індивідуального сейфа) за допомогою наявного в банку дубліката комплекту ключів індивідуального сейфу який надано у тимчасове користування відповідно до договору №121/01-048 від 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 у центральному відділенні ПАТ «МТБ БАНК».
ПАТ «МТБ БАНК» відмовив приватному виконавцю на вимогу у доступі до індивідуального сейфа, який перебуває у тимчасовому володінні боржника на підставі договору №121/01-048 від 25 листопада 2019 року про надання у тимчасове користування індивідуального сейфа.
Відповідно до довідок Державної фіскальної служби. Пенсійного фонду України у боржника пенсію боржник не отримує, працює у Одеській міській раді, але відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» - стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Враховуючи розмір заборгованості за виконавчим документом звернення стягнення на заробітну плату боржника є недоцільним. 
Згідно інформації, наданої ГУ Національної поліції в Одеській області, що надійшла на адресу виконавця боржник є власником: - пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами «Фенікс-Р», калібр 9 мм, № НОМЕР_4 , дозвіл № НОМЕР_5 на право носіння та зберігання, виданий 23.11.2012р. (ГУМВС України) ГУНП в Одеській області; - мисливських гладкоствольних рушниць: «BenelliArgo» 12 калібр, № НОМЕР_6 , «BenelliArgo», 12 калібр, № НОМЕР_7 , « ОСОБА_4 », 12 калібр, № НОМЕР_8 , дозвіл № НОМЕР_9 на право носіння та зберігання, виданий 05.05.2000р. Київським (РВ ГУМВС України) ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області; - газових пістолетів «МЕ 38 Compact», калібр 9 мм, .№ НОМЕР_10 , «ПГШ 790», калібр 9 мм, № НОМЕР_11 , дозвіл № НОМЕР_9 на право носіння та зберігання, виданий 19.03.1998р. Київським (РВ ГУМВС України) ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, на які за постановою приватного виконавця від 19 листопада 2019 року було накладено арешт для забезпечення реального та повного виконання вимог виконавчого документу. 
Також, відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої з офіційного сайту https://usr.minjust.gov.ua та з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції https://public.nazk.gov.ua/declaration/be3 баґґі -5 8Ь2-4с61 -91x13- 001215с84, боржник ОСОБА_1 , код ІПН: НОМЕР_1 , є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ-ГРУП», код ЄДРПОУ 32256079 зі статутним фондом 15 500 000,00 грн., частка в статутному капіталі - 90 % ( розмір внеску до статутного фонду: 13950000,00 грн). У розумінні статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 191 Цивільного кодексу України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів. Стаття 167 Господарського кодексу України визначає зміст корпоративних прав та корпоративних відносин, а саме корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочність на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Одним із заходів примусового виконання визначених статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» це звернення стягнення на корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Враховуючи наведене, а також з огляду на те що боржник володіє часткою (корпоративними правами) у статутному капіталі ТОВ «БЕРЕГ- ГРУП», код ЄДРПОУ: 32256079, приватним виконавцем 19 листопада 2019 року було накладено арешт на належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «БЕРЕГ-ГРУП», код ЄДРПОУ: 32256079 у розмірі 90%. Враховуючи, що ТОВ «БЕРЕГ - ГРУП» з 25.01.2016 року знаходиться у стані припинення за Судовим рішенням №916/4011/15 від 11.01.2016 року Господарського суду Одеської області у зв`язку з банкрутством та має ліквідатора - в особі арбітражного керуючого Попадюка Ігоря Васильовича, свідоцтво № 297 від 25.02.2013 року, а у відповідності до Кодексу України з процедур банкрутства - арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника та під час виконання повноважень має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, що міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Приватним виконавцем, ураховуючи викладене, керуючись статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 22 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю», 19.11.2019 року було надіслано Вимогу на ліквідатора - арбітражного керуючого Попадюка І.В. для надання відомостей, необхідних для розрахунку вартості частки боржника та надання виконавцю доступу до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника.
Також 19.11.2019 року приватним виконавцем знову було здійснено вихід за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , але доступу до квартир не надано, на стукіт двері не відчиняють, приватним виконавцем залишено виклик на прийом. З наведеного вбачається, що приватним виконавцем вчиняються всі передбачені законом заходи для забезпечення виконання вимог виконавчого документу. 
Таким чином, приватний виконавець зазначає, що у зв`язку з тим, що він не в змозі виконати рішення суду, був змушений звернутись до суду з даним поданням, оскільки не вбачає можливості застосування інших заходів примусового виконання рішення суду, так як боржник їх не виконує.
Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року в справі №757/41727/19 роз`яснив, що відповідно до статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних   свобод 1950 року.
Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Відповідно до статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів допускається за наявності вмотивованого рішення суду примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Пунктом 13 частини 3 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
Звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести, що майно належить боржнику або він має право користування ним, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до майна у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.
Приватний виконавець вказував на те, що ним з метою здійснення примусового виконання виконавчого документа зроблена перевірка майнового стану боржника, та згідно відповідей банків, боржник має відкриті рахунки, однак коштів на рахунках недостатньо для виконання вимог виконавчого документу. 
Відповідно до відповіді банку від 29.10.2019р. приватного виконавця повідомлено про те, що між боржником та ПАТ «МТБ БАНК» укладений договір №121/01-048 від 25.11.2019р. про зберігання цінностей та надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
ПАТ «МТБ БАНК» приватному виконавцю на вимогу відмовлено у доступі до індивідуального сейфа, який перебуває у тимчасовому володінні боржника на підставі договору №121/01-048 від 25.11.2019р. про надання у тимчасове користування індивідуального сейфа.
За таких обставин, приватний виконавець обґрунтовано вважав, що існує об`єктивна необхідність відкриття банківської скриньки (сейфу) боржника у ПАТ «МТБ Банк» , що йому належить, оскільки інших коштів боржника не виявлено.
Суд першої інстанції посилався на те, що приватний виконавець не довів ухилення від виконання рішення суду та відмову боржника добровільно надати доступ виконавцю до банківської скриньки, оскільки до суду не надано доказів, які б свідчили що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, а також повідомлення про необхідність самого боржника відкрити банківську скриньку, з метою опису майна, яке в ній знаходиться.
Так, у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Системний аналіз наведених положень, дає підстави для висновку, що чинне законодавство України передбачає надіслання копії постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження боржнику саме за адресою, зазначеною у виконавчому листі.
Копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 01 жовтня 2019 року направлялася боржнику за адресою зазначеною у виконавчому листі, а її неотримання боржником з незалежних від державного виконавця причин не може бути підставою для визнання його дій щодо звернення із вказаним поданням передчасним. 
З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем вживались всі необхідні дії передбаченіЗаконом України «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання виконавчого документа,
На підставі вище викладеного, судова колегія приходить до висновку, що боржник був попереджений виконавцем у визначений законом спосіб про відкриття виконавчого провадження та про проведення виконавчих дій, однак не скористався правом своєчасно з`явитися до приватного виконавця та добровільно виконати рішення суду.
Крім того, боржником не вчинено належних дій для виконання рішення суду протягом тривалого часу, натомість вчинено перешкоди і не допущено приватного виконавця для вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до іншого володіння особи, а саме до індивідуального сейфа (індивідуального банківського сейфа), оскільки приватним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання такого дозволу як реального способу виконання судового рішення.
Зважаючи на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового рішення про задоволення подання приватного виконавця з вищенаведених підстав.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382-384, 439 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про примусовий вхід до житла чи іншого володіння особи задовольнити.
Надати дозвіл на примусове проникнення до індивідуального сейфа (індивідуального банківського сейфа), що знаходиться у тимчасовому володінні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 ) на підставі договору між ним та ПАТ «МТБ БАНК», МФО 328168 за №121/01-048 від 25 листопада 2019 року про зберігання цінностей та надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що розташований у Центральному відділенні ПАТ «МТБ БАНК», за адресою: м. Одеса, вул. Польській узвіз, буд. 11.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено: 13 травня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький 

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік