22-ц/804/1246/21 
                                                                                241/1585/20 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ

     „ 25 ”  травня 2021 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 241/1585/20
Номер провадження 22-ц/804/1246/21 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Мальцевої Є.Є., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.
учасники справи :  
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ТОВ «КП «БП Компані»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23 лютого 2021 року та додаткове рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 09 березня 2021 року головуючого судді Демочко Д.О. по цивільній справі про стягнення матеріальної та  моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальне підприємство «БП Компані» (далі -  ТОВ «КП «БП Компані») про стягнення матеріальної та моральної шкоди,обґрунтовуючи вимоги тим,що вона є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
29 березня 2017 року був укладений договір про надання послуг з водопостачання холодної води. Відповідно до пункту 2.1 тарифи на послуги становлять: з водопостачання холодної води 12,71 грн/куб. метр. Потім водопостачальник змінився. Новий договір укладений не був. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з приводу опломбування водоміру після усунення вимог припису.
Відповідно  до претензії  відповідача від 06 серпня 2019 року № 28  тариф становить 16,24 грн,23,10 грн. Звідки були взяті вказані тарифи невідомо,оскільки позивач додаткових угод щодо зміни тарифу не підписувала,також не підписувала і нового договору щодо водопостачання з відповідачем,навіть пеня відповідно до договору,укладеного з минулим водопостачальником не встановлена. Таким чином,відповідач направив на її адресу претензію з вимогою сплатити 10 061,24 грн. 
Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 11 березня 2020 року по цивільній справі № 241/2487/19, провадження № 2/241/143/2020 її позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Винесено рішення, яким визнано дії ТОВ «КП «БП Компані», щодо нарахування ОСОБА_1 , заборгованості за холодне водопостачання у розмірі 10 061,24 грн незаконними.
11 грудня 2019 року відповідач звертався до Першотравневого районного суду з приводу видачі судового наказу, щодо стягнення боргу у розмірі 22 972, 04 грн. 20 грудня 2019 року Першотравневим районним судом Донецької області виданий наказ, який скасований ухвалою цього ж суду від 09 січня 2020 року. 
11 січня 2020 року Першотравневим районним судом Донецької області була задоволена її скарга, щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення, які викладені у заявах ОСОБА_1 від 15 жовтня 2019 року № 6670, від 22 жовтня 2019 року № 6838 та від 05 листопада 2019 року № 7164 та зобов`язано провести слідчі дії.
Більш того, 23 березня 2018 року був складений протокол про адміністративне правопорушення, відносно позивача, з приводу порушення п. 11.14 Правил благоустрою територій сіл Бердянської ради, затвердженої рішенням сесії сільської ради від 29 лютого 2012 року. 27 березня 2018 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення від 27 березня 2018 року. Позивач була не згодна з цією постановою. 23 березня 2018 року нею були подані голові Бердянської сільської ради пояснення з приводу встановлених порушень. Вважає, що вказаний протокол був складений для примушення її укласти договір про надання послуг з вивезення побутових відходів. 
29 березня 2017 року був укладений договір про надання послуг з вивезення побутових відходів строком до 30 березня 2017 року (тобто на одну добу).
04 грудня 2017 року позивачем подана заява про розірвання договору, оскільки відпала потреба в послугах по вивозу побутових відходів. 
Відповідно до листа № 19 від 26 березня 2018 року зазначено, що вона повинна укласти договір, оскільки є суб`єктом утворення побутових відходів. 
Вказувала, що за весь час вона та члени її родини матеріально та морально страждають, її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на амбулаторному лікуванні в кардіологічному відділенні внаслідок протиправних дій з боку відповідача. На лікування батька позивачем було витрачено 1145 грн., вона також потребує лікування та їй довелося витратити 1067,60 грн. Стан її здоров`я також відображається на самопочутті дітей, які відчувають напруження, та вона вимушена звертатися за медичною допомогою до дитячих поліклінік для відновлення здоров`я дітей.Тому, просила стягнути з ТОВ «КП «БП Компані»  матеріальну шкоду на лікування батька у розмірі 2212 грн,  моральну шкоду у розмірі 250 000 грн та  судовий збір у розмірі 2942,80 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 23 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «КП «БП Компані» про стягнення матеріальної та  моральної шкоди відмовлено. 
Додатковим рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 09 березня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КП «БП Компані» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та додаткове рішення, ухвалити нове рішення згідно чинного законодавства з прийняттям аргументів і аналізу, яким задовольнити її позовні вимоги, вирішити питання щодо розподілу судових витрат, посилаючись на неповне дослідження обставин справи, неповне дослідження та неналежну оцінку доказам по справі.
В обґрунтування доводів скарги, зокрема,  зазначає, що головним мотивом її звернення з апеляційною скаргою є те, що судом зовсім не враховано, що вона та її неповнолітні діти впродовж довгого часу, при двох епідеміях, в зимовий період жили без доступу до необхідної життєвої води та її родина страждала фізично, матеріально, морально, психічно від умисних діянь зі сторони підприємства, яке діяло з ціллю незаконного неодноразового збагачення. 
Судом при ухваленні рішення не прийнято до уваги  рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 11 березня 2020 року по справі № 241/2487/17, яким задоволено  її позов щодо нарахування заборгованості противоправними  та зобов`язання опломбування лічильника холодної води, де було заслухано свідків та зазначено в рішенні, що з листопада 2019 року впродовж тривалого часу, вона та її родина – двоє неповнолітніх дітей, перебували без води. Сюди входить період карантину по грипу в школі 18 днів, а також період пандемії по Covid 19 33 дні, та ще й зимовий період часу. 
Після ухвалення рішення від 11 березня 2020 року, тільки через місяць після її неодноразових звернень в поліцію, прокуратуру, адміністрацію, Урядову гарячу лінію,  згідно акту №1 від 13 квітня 2020 року було знято пломбу з крану перекриття води та відновлено водопостачання. Увесь цей час  вона була змушена купляти воду на свої життєві потреби, коли в неї маленька зарплата, аліменти, які зовсім не отримує, а ще й витрачала додаткові кошти. Вважає, це також моральною шкодою, та ще й були понесені  матеріальні затрати. Її дітям інколи приходилося споживати дощову воду,що могло привести до пошкодження здоров`ю та життю, бо не достатньо було коштів для харчування і купівлі води. Були порушені її честь і гідність, як людини, як жінки, як матері, як депутата на той момент. Вважає, що судом проігноровано ст. 3 Конституції України, що на її думку також є  доказом майнової та моральної шкоди спричиненої їй та її дітям. 
Вказує, що коли вона була депутатом Бердянської сільради VII скликання, відносно неї та її родини, де вони морально та матеріально постраждали від бездіяльності чиновників Донецької ОДА, Департаменту житлово-комунального господарства Донецької області, Мангушської РДА, неправомірних діянь чиновників Бердянської сільради, Бердянського комунального підприємства, КП «БП «Компані», правоохоронних органів, ще й зараз повторно страждають від неправомірного рішення суду, який, на її думку, відмовою в повному обсязі підриває довіру до судової системи Держави Україна. Будучи представником від громади на той момент, повинна була захищати не тільки свої, а й громадські права та інтереси, вказує, також був порушений Закон України «Про статус депутатів місцевих рад», що також спричинило їй моральну шкоду.
Крім того, її батько ОСОБА_2 також постраждав – захворів внаслідок конфліктних ситуацій по водопостачанню його доньки, оскільки він повністю обладнав її особистий вузол обліку води за свій рахунок: - перший- біля дому на її земельній ділянці, ніяких претензій від Бердянського комунального підприємства ніколи не було, і йому прийшлося по припису нового підприємства «БП «Компані» обладнати другий вузол обліку на межі урізування до старого центрального водовідведення і написати декілька заяв про взяття його на абонентський облік. Потім в цей вузол незаконно вторглися без її присутності, зламавши замок на люці, вибивши арматуру, який був пошкоджений представниками відповідача в присутності поліції, представника сільради, перекривши кран подачі води та опломбувавши його, навіть не склавши на місці акт перекриття , який потім складався на незаконних підставах без двох свідків та печатки і штампу. Що також вважає моральною шкодою її родині, та матеріальними збитками, які в суді не заявляла, так як робилося із матеріалів, які вже були куплені раніше. Також, її батько, фізично навантажував себе постачанням їй води майже кожен день протягом 4,5 місяці. Його та її, як депутата, ображали та принижували на всіх громадських зборах, вимагали сплатити неіснуючий борг спочатку 10 000 грн, потім через деякий час - 23 000 грн., морально при цьому тиснувши, що призвело її батька до серцево-судинних захворювань, що буде лікуватися впродовж тривалого часу . 
Зауважує, що допитаний свідок, обґрунтував та підтвердив конфліктні ситуації громади та її родини з відповідачем. Вважає, що зв`язок між предметом спору був доведений, а судом першої інстанції, не прийнято до уваги доводи її та свідків, а також додатки до справи, в порушення законодавства. 
До того ж, зазначає, що вона та жителі Бердянської сільради неодноразово зверталися до сесії Бердянської сільради, голови Бердянської сільради Білозерцева І.І., директора КП «БП «Компані», голови Мангушської РДА, слідчого судді Першотравневого районного суду, на «Урядову гарячу лінію», Донецьку ОДА, прокуратуру та поліцію  з питанням про відповідальність органів місцевого самоврядування щодо незаконних дій підприємства «БП «Компані» стосовно неї , її родини  та населення Бердянської сільради, копії зазначених скарг  додає, що вважає, теж є доказами тиску на неї та завдання моральної шкоди. 
Також, в рішенні суду не надано оцінки, долученому до справи акту, про те, що вона та її родина тривалий час знаходилися без води, що, на її думку, є вагомим доказом за її позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди.  
Також, вважає, що підтверджує заподіяну їй та її родині матеріальну та моральну шкоду, той факт, що судом не враховано задоволення суддею  її скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення ТОВ «КП «Компані» та голови Бердянської сільради до ЄРДР  за заявою  про кримінальне правопорушення та зобов`язано провести слідчі дії, до вказаної заяви були долучені додатки на 94 листах та диски. Також, суддею задоволено її клопотання про скасування судового наказу, який сам же і виніс від 20 грудня 2019 року до справи № 241/2572/19, 2-н/241/46/2019, де по зверненню ТОВ КП «БП «Компані» від 11 грудня 19 року нараховано їй суму боргу – 22972,04 грн. Що на її думку є прямим доказом завдання моральної шкоди їй та її родині,що проігноровано в повному обсязі в рішенні. Також, прямим доказом завдання їй моральної шкоди була пряма вимога грошей ТОВ КП «БП «Компані» від неї та її родини  з початку 10 06,24 грн, копія претензії від 06 серпня 2019 року № 28 , потім через деякий час  у розмірі 20 280,96 грн -  копія відповіді  ТОВ КП «БП «Компані» від 14 січня 2020 року №5 , потім сума ще більше зростає по судовому наказу від 20 грудня 2019 року   22 972, 04 грн. Все це було впродовж короткого часу та ці штучно нараховані суми впливали на психіку її та її родини.
До теперішнього часу  вона перебуває на лікуванні по розладу щитовидної залози в ендокринолога та по лікуванню сосудів, головного болю, психічного стану в невропатолога. 
Після того, як їй було відключено централізоване водопостачання  27 листопада 2019 року, в цей день нею була зареєстрована позовна заява в суді про нарахування заборгованості протиправним та зобов`язання  опломбування лічильника холодної води, та одразу в телефонній розмові про це дізналися представники підприємства, які самі вийшли з нею на зв`язок, щодо перекриття їй води.Зазначає, що виконавчого директора ТОВ БП «КП «Компані» ОСОБА_3 було зразу звільнено та на його місце поставили ОСОБА_4 , який незадовго прислав їй збільшений вдвоє борг, пояснюючи, що таке домагання не від нього.  
Крім того, вказує, що при ухваленні додаткового рішення про стягнення з неї на користь відповідача вартості адвокатських послуг у розмірі 5000 грн, судом не враховано, що на її утриманні вже вісім років знаходяться двоє неповнолітніх дітей, вона отримує маленьку заробітну плату, аліменти отримує періодично та не в повному обсязі.
Вказує, що рішенням суду першої інстанції порушено її право на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом, так як прийнято односторонньо. Суд погодився із позицією відповідача, проігнорувавши її аргументи, факти, докази, мотиви звернення до суду, навіть не проводячи аналіз, на підставі викладеного, з прийняттям доповнень для доказів детального розгляду справи.

У відзиві на апеляційну  скаргу  представник ТОВ «КП «БП Компані» адвокат Япрах Д.Г. просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції залишити без змін, та стягнути суму витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи.
Зокрема зазначено,що фактичне здійснення централізованого водопостачання ТОВ «КП «БП Компані» розпочало з 2019 року, а вже 06 березня 2020 року на підставі рішення Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області від 03 березня 2020 року №VII/72-1165 «Про розірвання договору про закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади на праві господарського відання » підприємство припинило виконувати функції з централізованого водопостачання. Тому, товариство не знаходить документального підтвердження матеріальних і моральних страждань позивача у справі та членів її сім`ї у період виникнення та поширення короновірусної хворобі COVID - 19 та карантинних заходів загальноосвітнього закладу, з підстав ГРВІ, оскільки на час їх виникнення, підприємство вже не здійснювало функції з централізованого постачання холодної води. Також, ТОВ «КП «БП Компані» не приймає всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не було забезпечено надання належних доказів, що підтверджують спричинення підприємством збитків матеріального та морального характеру. Крім того, зауважено, що значна частина доданих до позовної заяви документів, жодного відношення до товариства взагалі не має. 
Щодо відшкодування моральної шкоди, зазначено, що враховуючи встановлені у справі обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку,щодо необґрунтованості позовних вимог у вказаній частині, оскільки позивачем не обґрунтовано в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір відшкодування моральної шкоди та відсутній причинний зв`язок.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги . У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «КП «БП Компані» адвокат Япрах Д.Г. підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу ,просив апеляційну скаргу залишити без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін . 

             Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  задоволенню  не підлягає  з таких підстав.

         Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
             Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
             Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
         Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
         Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

         Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ,суд першої інстанції встановив , що усі перераховані в позовній заяві вимоги та претензії позивача були вже вирішені в судовому порядку. Так, згідно рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 11 березня 2020 року було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «КП «БП Компані» про визнання дій, щодо нарахування заборгованості протиправними та зобов`язання опломбування лічильника холодної води. Згідно ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 09 січня 2020 року судовий наказ 241/2572/19 від 20 грудня 2019 року, заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу було задоволено в повному обсязі,та виходив з необґрунтованості та недоведеності вимог. 
З вказаним висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції. 

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законодавством або договором.
Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальних послуг - це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу до умов договору.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що до житлово - комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що ТОВ «КП «БП Компані » відноситься до суб`єктів господарювання, яким надано право здійснювати постачання (надання) вищезазначених послуг.
З метою забезпечення майнових відносин, забезпечення безперебійного і якісного водопостачання та водовідведення на території Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області, рішенням Бердянської сільської ради від 18 квітня 2018 року  №VII/43-657 було передано з відання Бердянського комунального підприємства до господарського відання ТОВ «КП «БП Компані » свердловини, водонапірні вежі та водопровід, що розташовані на території села Бердянське.
З грудня 2018 року фактичне здійснення централізованого водопостачання ТОВ «КП «БП Компані » за адресою : АДРЕСА_1 ,надає ОСОБА_1 послуги з централізованого водопостачання та зареєстровано особовий рахунок № НОМЕР_1 .

На обгрунтування позовних вимог  позивачем надано наступні копії : - постанови державного виконавця Мангушського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області  від  10 травня 2018 року про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Бердянської сільської ради штрафу у розмірі 340 грн (а.с.11); - виклику державного виконавця (а.с.12);- протоколу про адміністративне правопорушення від 23 березня 2018 року (а.с.13);-договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 29 березня 2017 року (а.с.14); - заяви позивача від 04 грудня 2017 року про розірвання договору з вивезення побутових відходів (а.с.15);-відповідь Бердянського КП № 19 від 26 березня 2018 року на звернення ОСОБА_1   від 23 березня 2018 року про відсутність необхідності в укладенні договору по вивезенню побутових відходів (а.с.16);-рішення Бердянської сільської ради  від 18 квітня 2018 року № VII43-656 про затвердження типового договору про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та типового договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (а.с.17);- вказані типові договори (а.с.18-21); -відповідь Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 04 квітня 2018 року № Со-7970448 щодо звернення ОСОБА_1 ,яке надійшло з «Урядової гарячої лінії» ,щодо перевищення,на її думку,службових повноважень з боку голови Бердянської сільської ради ОСОБА_5 (а.с.22);-відповідь начальника Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 05 травня 2018 року № С-281/101/07-2018 щодо можливих неправомірних дій з боку заступника голови Бердянської сільської ради ОСОБА_6 та складення 23 березня 2018 року адміністративного протоколу за ст.152 КУпАП (а.с.23);-відповідь Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 04 квітня 2018 року № СО-7968736 щодо звернення ОСОБА_1 ,яке надійшло з «Урядової гарячої лінії», щодо використання особистих даних без її згоди заступником голови Бердянської сільської ради ОСОБА_6 (а.с.24);- відповідь Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 26 квітня 2018 року № СО-7971855 на звернення ОСОБА_1 ,яке надійшло з «Урядової гарячої лінії» ,щодо незгоди з діями голови Бердянської сільської ради ОСОБА_5 та його заступника ОСОБА_6 при складанні адміністративних протоколів (а.с.25);- постанови № 6 про накладення адміністративного стягнення від 27 березня 2018 року  за ст.152 КУпАП (а.с.26):- рішення ВКК № 942/1 ,довідка фельдшерсько-акушерського пункту про проходження амбулаторного лікування ОСОБА_2 ,1946 року народження ,з 18 жовтня 2019 року ,копії квитанцій на придбання ліків  від 17 жовтня 2019 року на суму 1145 грн,18 грудня 2019 року на суму 1067,60 грн,04 лютого 2020 року на суму 136,70 грн,20 лютого 2020 року на суму 117 грн (а.с.33-35); - копія скарги слідчому судді  від 28 листопада 2019 року ;-копія ухвали слідчого судді Першотравневого районного суду Донецької області від 02 грудня 2019 року про залишення заяви ОСОБА_1 про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань без розгляду (а.с.37);- копія скарги на адресу голови Мангушської адміністрації,директора ТОВ « КП » БП`Компані», голови Бердянської сільради, сесії Бердянської сільради ,слідчому судді від 13 грудня 2019 року (а.с.38);-відповідь ТОВ «КП «БП`Компані» від 23 грудня 2019 року № 128 на звернення позивача від 04 грудня 2019 року № 156(а.с.39);-скарги слідчому судді від 18 грудня 2019 року (а.с.41);-довідка директора Бердянської загальноосвітньої школи I - III ступенів щодо запровадження карантину з 30 січня 2020 року по 16 лютого 2020 року (а.с.61);-копія відповіді від 05 грудня 2019 року Мангушської районної державної адміністрації щодо звернення ОСОБА_1 на «Урядову гарячу лінію» 29 листопада 2019 року щодо відключення від централізованого водопостачання(а.с.95);-копія акту № 27112019  щодо відключення від мережі водопостачання від 27 листопада 2019 року у зв*язку з невиконанням вимог претензії № 28 від 06 серпня 2019 року та наявною заборгованістю за водопостачання (а.с.96). 

Також,встановлено ,що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 11 березня 2020 року по справі № 241/2487/19 позов  ОСОБА_1 до ТОВ « КП`БП Компані» задоволено.Визнано дії ТОВ «КП «БП Компані» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за холодне водопостачання у розмірі 10 061,24 грн незаконними. Зобов*язано ТОВ «КП «БП Компані»  опломбувати лічильник холодної води,який встановлений у будинку АДРЕСА_1 (а.с.27-30).
Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від  09 січня 2020 року  скасовано судовий наказ 241/2572/19 від 20 грудня 2019 року ,виданий Першотравневим районним судом Донецької області за заявою ТОВ « КП «БП`Компані»  про видачу судового наказу  про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості  за надані послуги центрального водопостачання в розмірі 22 972,04 грн,з яких  21 323,96 грн заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання,1064,06 індекс інфляції,584,02-три відсотки річних та судовий збір у розмірі 192,10 грн (а.с.31). 
Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду Донецької області від 11 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Мангушського ВП  Центрального ВП ГУНП щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до  Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення задоволено.Зобов*язано уповноважених осіб Мангушського ВП Центрального ВП ГУ Нацполіції в Донецькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення,які викладені у заявах ОСОБА_1 від 15 жовтня 2019 року № 6670, від 22 жовтня 2019 року № 6838 та від 05 листопада 2019 року № 7164 та провести відповідні дії (а.с.42-43).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року по справі № 241/1337/18 скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бердянської сільської ради за № 6 від 27 березня 2018 року ,якою ОСОБА_1 за порушення Правил благоустрою притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками статті 152 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, провадження у справі закрито (а.с.46-48).

         Посилання скаржника на те,що суд першої інстанції не звернув уваги на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 11 березня 2020 року по цивільній справі за її позовом № 241/2487/19, на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 09 січня 2020 року про скасування судового наказу № 241/2572/19 , як докази  завдання їй відповідачем моральної шкоди та понесення матеріальних затрат,не є слушними,оскільки за змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України,цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
          Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
          Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст.16 ЦК України.
          Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.          
         Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
          Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
         Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
           Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
           Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
          За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
       Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

         Частиною 4 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
         Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
          Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
          Відповідно до ст. 47 Закону України  «Про питну воду та питне водопостачання» , підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення, які порушили законодавство у сфері питної води, питного водопостачання та централізованого водовідведення, що призвело до виникнення захворювань, отруєнь, тривалої або тимчасової втрати працездатності, зобов`язані відшкодувати збитки споживачам та компенсувати додаткові витрати органу державної виконавчої влади, що реалізує державну політику у галузі санітарного законодавства, на проведення санітарних заходів і витрати закладам охорони здоров`я на надання медичної допомоги потерпілим.
           Заподіяна споживачеві моральна (немайнова) шкода, що є порушенням його законних прав, відшкодовується підприємством питного водопостачання та/або централізованого водовідведення у порядку, встановленому законом.
          В судовому засіданні достовірно встановлено, що договір щодо надання послуг з водопостачання між сторонами не був укладений, а тому на час виникнення спірних правовідносин між сторонами встановилися фактичні договірні відносини.
          Отже, питання стягнення моральної шкоди в даному випадку вирішується відповідно до норм чинного законодавства.
           Відповідно до ст.1 Закону України  « Про питну воду та питне водопостачання» , споживач питної води- юридична чи фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних побутових та господарських потреб.
         Таким чином, вказана норма Закону пов`язує відшкодування моральної шкоди, якщо вона заподіяна особі як споживачеві послуг питного водопостачання та визначає, що порядок відшкодування такої шкоди визначається законами України.
         Порядок відшкодування такої шкоди вказаним Законом не передбачений. Згідно до вимог п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» , споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на територій України для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
         В п.15 ст. 1 зазначеного Закону України встановлено, що недолік, це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).
         Відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 22 вказаного Закону України, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
         Слід звернути уваги на те, що ч.2 ст. 47 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» прямо передбачені підстави відшкодування шкоди, які узгодженні із вимогами Закону України «Про захист прав споживачів»  .
          Таким чином, вказані норми Закону України « Про захист прав споживачів»  передбачають право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної тільки внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), тоді як свідчать матеріали справи, позивач заявляє вимогу про відшкодування відповідачем моральної шкоди, заподіяної внаслідок нарахування відповідачем боргу позивачу за послуги з центрального водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_2 за нормами споживання з розрахунку на кількість проживаючих осіб та ведення особистого підсобного господарства,не опломбування лічильника холодної води,відключення від мережі  водопостачання.

         Зі змісту позовної заяви вбачається,що ОСОБА_1 фактично в обґрунтування своїх позовних вимог виходить з загальних норм ЦК України щодо відшкодування матеріальної шкоди на лікування батька у розмірі 2212 грн та моральної шкоди у розмірі 250 000 грн, про що також зазначає і в апеляційній скарзі. 
          Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
      Як визначено у статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
        Зокрема, відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
        Суд першої інстанції вважав, що при розгляді вказаної справи позивачем не надано жодних доказів заподіяння моральної шкоди ,також суд зазначив , що позивач у позові не обгрунтував , в чому полягає нанесена моральна шкода та не надано на підтвердження факту її заподіяння відповідних доказів.          
          Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
          У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
        В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивач вказав на те, що матеріальна шкода  була заподіяна внаслідок протиправних дій з боку відповідача,через які її батько ОСОБА_2 перебував на амбулаторному лікуванні в кардіологічному відділенні та на його лікування витрачено 1145 грн ,поряд з цим і позивач потребує лікуванню та довелось витратити 1067,60 грн.
          Враховуючи вищенаведене , з огляду на відсутність в матеріалах справи належних доказів самого факту заподіяння матеріальної шкоди позивачу в розмірі 2212 грн,відсутність доказів,що ліки нею були придбані у зв*язку з протиправними діями відповідача, суд вважав , що вказані позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
          Перевіряючи доводи в межах апеляційного оскарження,апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції дійшов вірного висновку,що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження .
         Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
         Щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що позивач не зазначив в чому виявилися  моральні чи фізичні страждання або інші негативні явища, які були завдані діями відповідача, а тому суд правомірно відмовив у вимозі позивача щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди.Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем на порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяння матеріальної шкоди .
        При цьому не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те,що позивач,оскаржував дії про притягнення  до адміністративної відповідальності за побутові відходи,листування з посадовими особами щодо дій голови сільради та не згоди з типовими договорами,не внесення  працівниками поліції відомостей про кримінальне правопорушення,оскільки не доводять неправомірних дій відповідача.
         Посилання скаржника на відсутність оцінки судом першої інстанції акту від 27 листопада 2019 року про відключення центрального водопостачання  є недоречним,оскільки ,як вбачається з досліджених матеріалів справи та рішення суду  від 11 березня 2020 року по цивільній справі № 241/2487/19  про протиправність нарахування заборгованості за холодне водопостачання та зобов*язання відповідача  опломбувати лічильник холодної води ,позивачем не заявлялися вимоги щодо незаконності дій відповідача щодо такого відключення, щодо відновлення водопостачання.Така дія відповідача щодо відключення або обмеження надання послуг водопостачання позивачем не оскаржувалась,та відповідно незаконність дій або дії відповідача у спосіб,визначений законом чи договором, не визначалася .  
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.
       При апеляційному розгляді суд апеляційної інстанції  детально перевірив  усі обставини та вірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Порушень не встановлено. 
      Апеляційний суд  вважає, що в цілому суд першої інстанції дослідив усі надані сторонами докази, уважно вивчив обставини справи та дав їм належну оцінку.
     Таким чином, апеляційний суд  вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими  і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
         При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

        Щодо оскарження додаткового рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 09 березня 2021 року слід зазначити ,що  відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
      Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
     Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
      Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
       Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
      За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збірдоказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
      Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
      Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
      Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
    Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
      Відповідачем  на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано :  попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат,який надавався разом із відивом на позовну заяву (а.с.77),документ,що підтверджує направлення на адресу позивача  клопотання про винесення додаткового рішення (а.с.110-111);рахунок- фактуру на оплату наданих послуг № 03 від 26 лютого 2021 року з якого вбачається оплата відповідачем адвокату Япрах Д.Г. 5000 грн. за надання правової допомоги по цивільній справі № 241/1585/20, відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 03 від 26 лютого 2021 року: правовий аналіз позовної заяви 400 грн., складання заяв по суті справи, інших клопотань та документів, підготовка копій 2500 грн., представництво інтересів в суді 1500 грн., витрати  пов`язані з розглядом справи 600 грн .Тобто, вказані понесені витрати ТОВ « КП  «БП Компані» документально підтверджені (а.с.107-109) .
        Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо додаткового рішення суду ,оскільки згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
          Враховуючи ,що суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача,то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України правомірно відшкодував витрати на правничу допомогу відповідачу.
      Таким чином,судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
      На підставі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

     З огляду на результат апеляційного розгляду, витрати понесені у зв*язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції  не розподіляються. 
      Крім того,слід зазначити,що  у відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача було заявлено попередній (орієнтований) розмір судових витрат.З наданих представником відповідача рахунку-фактури  № 11 від 18 травня 2021 року  вбачається, що ТОВ «КП«БП Компані» уклало із ОСОБА_7 угоду, відповідно до умов якої останній здійснює представництво інтересів ТОВ «КП «БП Компані» у даній цивільній справі.Згідно  з рахунку-фактури : призначення платежу : згідно договору про надання правової допомоги : складання відзову на позовну заяву та доданих до неї документів.Підготовка копій відзову на позовну заяву для інших учасників справи.Поштові витрати.Складання інших заяв,клопотань в процесі розгляду справи -1500 грн.,витрати представника,що пов*язані з явкою до суду.Транспортні витрати -1500 грн. ,не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача,оскільки на думку суду апеляційної інстанції не підтверджують судових витрат,понесених у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
       Враховуючи викладене, та відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу,понесених у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції , апеляційний суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог відповідача про відшкодування таких витрат у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382  ЦПК України, апеляційний суд –

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23 лютого 2021 року та додаткове рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 09 березня 2021 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складений 31  травня  2021 року .

Судді: