ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 червня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/6594/20
провадження № 22-ц/4809/954/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі – Кропивницька міська рада, ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2021 року у складі судді Шевченко І.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
       У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кропивницької міської ради та  ОСОБА_2  про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.
В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 13.12.2000 № 1610, в обмін договору купівлі-продажу від 21.09.1984 1-2614 він є власником 13/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 являється власником 12/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.09.2005, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2354.
Рішенням Кіровоградської міської ради № 939-а від 05.09.1953 виділена земельна ділянка загальною площею - 0,1696 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови по АДРЕСА_1 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2000 був встановлений порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , відповідно до якого: ОСОБА_3 (матері ОСОБА_2 ) в користування залишена земельна ділянка площею - 768,42 кв.м., а йому в користуванні залишено земельну ділянку площею - 927,08 кв.м., а двір залишено в загальному користуванні сторін.
На підставі п. 20 рішення № 124 від 27 січня 2011 року третьої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради передано Щербенко Т.В. (12/25 ч. домоволодіння) та йому, ОСОБА_1 (13/25 ч. домоволодіння) у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1696 га (у тому числі по угіддях: 0,0747 га - землі одно - та двоповерхової житлової забудови, 0,0949 га - багаторічні насадження) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови.
На підставі вказаного рішення Кіровоградської міської ради на ім`я ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 655493 від 25 липня 2011 року площею 0,1696 га. в межах згідно з планом, кадастровий номер 3510100000:24:300:0015 яка розташована по АДРЕСА_1 . Відповідно до додатку № 1 до державного акту вказано список співвласників земельної ділянки, а саме: ОСОБА_2 належить - 12/25 частки, а йому - 13/25 частки у спільні власності.
Виходячи з загальної площі земельної ділянки 0,1696 га - 12/25 частці в будинку відповідає земельна ділянка площею - 814,08 кв.м. (1696:25x12=814,08 кв.м.), а частці 13/25 в будинку відповідає земельна площею - 845,52 кв.м. (1696:25x13=845,52 кв.м.).
Таким чином, рішення Кіровоградської міської ради про передачу їм у власність земельної ділянки мало грунтуватися, та повністю відповідати рішенню Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2000, яке було чинне на момент прийняття рішення Кіровоградської міською радою, та є обов`язковим до виконання.
До травня 2020 року він вважав, що площа земельної ділянки зазначена в рішенні Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2000 – 927,08 кв.м. відповідає його частці в будинку - 13/25 зазначеній в додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку.
На думку позивача, державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним, так як порушує його право власності на належну йому земельну ділянку, та підлягає скасуванню.
Просив визнати незаконним та скасувати п. 20 рішення № 124 від 27.01.2011 третьої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради про передачу ОСОБА_2 (12/25 частин домоволодіння) та йому (13/25 частин домоволодіння) у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1696 га (у тому числі по угіддях: 0,0747 га - землі одно та двоповерхової житлової забудови, 0,0949 га - багаторічні насадження) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 655493 від 25.07.2011 року, виданого на підставі рішення сесії № 124 від 27.01.2011 року Кіровоградської міської ради на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1696 га, розташовану в межах згідно з планом, кадастровий номер 3510100000:24:300:0015 яка розташована по АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею за № 351010001000632.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
       Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2021 року у задоволені позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено невідповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства та не доведено порушення його законних інтересів. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд не вжив заходів щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи та дійшов висновку, який не відповідає фактичним обставинам справи, внаслідок чого неправильно застосував норму матеріального права і ухвалив неправосудне рішення.
Позивач вважає, що суд першої інстанції не врахував, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 655493 від 25.07.2011 площею 0,1696 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 3510100000:24:300:0015, яка розташована по АДРЕСА_1 суперечить рішенню Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2000, яким визначено порядок користування спірною земельною ділянкою.
Зазначав, що вказане рішення суду виконано і між земельними ділянками поставлений паркан і кожен користується своєю земельною ділянкою з 2000 року. Відповідно до рішення суду, він користуюсь земельною ділянкою площею 927,08 кв.м., ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 768,42 кв.м.
Вважає, що при ухваленні рішення суд не врахував, що він і відповідач погодились з тим порядком користування земельною ділянкою, який склався відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2000, а виданий 25.07.2011 акт на право власності на земельну ділянку суттєво змінює встановлений рішенням суду порядок користування земельною ділянкою між ними.
Позивач зауважив, що тільки в травні 2020 року, коли він звернувся до ОКП «Кіровоградське ООБТІ» для виготовлення документів на побудований будинок, він довідався, що площа його земельної ділянки 927,08 кв.м відповідно до рішення суду, якою він користується з 2000 року, не відповідає його частці зазначеній в державному акті. Тому, посилаючись на ст. 261 ЦК України вважає, що не пропустив строк позовної давності для захисту свого порушеного права.
Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходили, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
       Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 13.12.2000 № 1610, в обмін договору купівлі-продажу від 21.09.1984 реєстровий № 1-2614 позивач ОСОБА_1 є власником 13/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 є власником 12/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.09.2005, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2354.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2000 був встановлений порядок користування вказаною земельною ділянкою відповідно до якого ОСОБА_3 (матері відповідача ОСОБА_2 ) в користування залишена земельна ділянка площею 768,42 кв.м., ОСОБА_1 в користуванні залишено земельну ділянку площею 927,08 кв.м., а двір залишити в загальному користуванні сторін.
На підставі п. 20 рішення № 124 від 27.01.2011 третьої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради передано ОСОБА_2 (12/25 частин домоволодіння) та ОСОБА_1 (13/25 частин домоволодіння) у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1696 га (у тому числі по угіддях: 0,0747 га - землі одно - та двоповерхової житлової забудови, 0,0949 га - багаторічні насадження) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови.
На підставі вказаного рішення на ім`я відповідача ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 655493 від 25.07.2011 площею 0,1696 га. в межах згідно з планом, кадастровий номер 3510100000:24:300:0015, яка розташована по АДРЕСА_1 . Відповідно до додатку № 1 до державного акту вказано список співвласників земельної ділянки, а саме: ОСОБА_2 належить - 12/25 частки, ОСОБА_1 - 13/25 частки у спільні власності.
Також, судом встановлено, що при винесенні рішення № 124 від 27.01.2011 третьої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради про передачу ОСОБА_2 (12/25 частин домоволодіння) та ОСОБА_1 (13/25 частин домоволодіння) у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1696 га (у тому числі по угіддях: 0,0747 га - землі одно та двоповерхової житлової забудови, 0,0949 га - багаторічні насадження) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, вищезазначена земельна ділянка передавалась у спільну сумісну власність без виділення окремих часток, а тільки зазначались частини спільного домоволодіння.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Відповідач та її представник просили залишити рішення місцевого суду без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.
Відповідач заперечила проти апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга   задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції зазначив, що позивачем ОСОБА_1  не доведено невідповідність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування вимогам законодавства та порушення його законних інтересів. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Основними засадами судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга  статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).
Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
Відповідно до частини першої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками.
Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 межовий знак - спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Згідно з частинами першою, третьою, четвертою, сьомою, дев`ятою, десятою статті 791 ЗК України, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.  Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2000, яке набрало законної сили, було встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , відповідно до якого: ОСОБА_3 (матері відповідача ОСОБА_2 ) в користування залишена земельна ділянка площею - 768,42 кв.м., а позивачу ОСОБА_1 в користуванні земельну ділянку площею - 927,08 кв.м., а двір залишено в загальному користуванні сторін.
На підставі п. 20 рішення № 124 від 27 січня 2011 року третьої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради передано Щербенко Т.В. (12/25 ч. домоволодіння) та ОСОБА_1 (13/25 ч. домоволодіння) у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1696 га (у тому числі по угіддях: 0,0747 га - землі одно - та двоповерхової житлової забудови, 0,0949 га - багаторічні насадження) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови.
На підставі вказаного рішення Кіровоградської міської ради на ім`я ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 655493 від 25 липня 2011 року площею 0,1696 га. в межах згідно з планом, кадастровий номер 3510100000:24:300:0015 яка розташована по АДРЕСА_1 . Відповідно до додатку № 1 до державного акту вказано список співвласників земельної ділянки, а саме: ОСОБА_2 належить - 12/25 частки, а йому - 13/25 частки у спільні власності. 
Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт
Як убачається з матеріалів справи, приватизацію земельної ділянки, яка перебувала у користуванні сторін, було здійснено за їх заявами, крім того, згідно Акту встановлення меж в натурі, ними було погоджено і межі набутої у власність земельної ділянки. При цьому, розмір земельної ділянки, як до так і після приватизації залишився однаковим - 0,1696 га.
Таким чином, твердження позивача про те, що унаслідок проведеної приватизації, належної йому на праві користування земельної ділянкою, у розмірі визначеному рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2000, було фактично зменшено її розмір, не ґрунтується на доказах.
Тому, твердження апеляційної скарги, які зводяться до того, що при вирішенні справи суд першої інстанції не врахував норми ст. 155 ЗК України, не є обґрунтованими.
Інші доводи апеляційної скарги за змістом аналогічні тим, що викладені у позовній заяві і висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.
       Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 17 червня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань

Судді                                                                                 О.Л. Карпенко

       С.І. Мурашко