ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«21» квітня 2021 року
м. Харків
справа № 646/5316/20
провадження № 22ц/818/2545/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів        -         Хорошевського О.М., Яцина В.Б.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач – Державне підприємство «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство»
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року в складі судді Білінської О.В.
в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 завернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що з 11 жовтня 2019 року він займав посаду заступника директора Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на підставі наказу № 170-К від 10 жовтня 2019 року з посадовим окладом 14 772,00 грн, однак наказом № 199-К від 06 листопада 2019 року його звільнено на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року, визнано незаконним його звільнення з займаної посади та поновлено на роботі.

Зазначив, що заборгованість із заробітної плати за період з 14 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року складає 8728,85 грн, а за період з 01 листопада 2019 року по 06 листопада 2019 року – 2682,80 грн; заборгованість із заробітної плати під час його перебування на лікарняному за період з 06 листопада 2019 року по 21 грудня 2019 року складає 15 040,48 грн, а всього 26 452,13 грн.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09 січня 2020 року по 01 липня 2020 року становить 81 916,90 грн.
Завдану йому відповідачем моральну шкоду оцінив в розмірі 10 000,00 грн.

Просив стягнути з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на його користь заборгованість із заробітної плати за період з 14 жовтня 2019 року по 21 грудня 2019 року в розмірі 26 452,13 грн, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 09 січня 2020 року по 01 липня 2020 року в розмірі 81 916,90 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, а всього 118 369,03 грн; стягнути з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на його користь судовий збір в розмірі 840,80 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5567,50 грн; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 заборгованість за виплату заробітної плати за період з жовтня 2019 року по листопад 2019 року в сумі 6172,00 грн; стягнуто з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 січня 2020 року по 01 липня 2020 року у розмірі 60067,11 грн; стягнуто з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн; стягнуто з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» судовий збір на користь ОСОБА_1 у сумі 420,40 грн та на користь Держави 840,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині відмови у задоволенні стягнення з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на його користь витрат на професійну правову допомогу в розмірі 5567,50 грн, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити цю вимогу, в іншій частині рішення залишити без змін; стягнути з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3283,50 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи від відповідача жодної заяви, заперечення або клопотання про непогодження або зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу не надано, що свідчить про погодження відповідача з сумою витрат. Вказав, що він заздалегідь зазначив, які саме реальні витрати були понесені ним та які мають бути сплачені у зв`язку з розглядом справи у суді.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надано.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За змістом апеляційної скарги рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому в іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду в оскаржуваній частині – скасувати.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що позивачем не підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно наказу Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» №170-К від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду заступника директора з посадовим окладом 14 772 грн з 11 жовтня 2019 року (а.с.3).

Наказом Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» №199-К від 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора за прогул без поважних причин у відповідності до пункту 4 статті 40 КЗПП України (а.с.4).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року, у справі № 646/83/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на підставі наказу про звільнення №199-К від 06 листопада 2019 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» (а.с.5-7, 8-10).

25 березня 2020 року Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі №646/83/20 видано виконавчий лист (а.с.27-28).

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Єкимової К.М. від 10 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 61662922 за невиконання вимог виконавчого листа № 646/83/20, виданого 25 березня 2020 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, на Державне підприємство «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн (а.с.29).

Як вбачається з вимоги державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 61662922 від 23 квітня 2020 року, вимагається протягом трьох робочих ОСОБА_1 поновити на посаді заступника директора Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» (а.с.30-31).

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юнашевича Д.А. від 01 червня 2020 року, виконавче провадження № 61662922, за виконавчим листом №646/83/20, що виданий 25 березня 2020 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, закінчено (а.с.32).

Із витягу з договору про надання правової допомоги від 23 травня 2020 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Легем груп» та ОСОБА_1 , клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, надає Об`єднанню завдання-доручення на ведення справи, а Об`єднання зобов`язується відповідно до завдання-доручення клієнта надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору правова допомога надається у вигляді: надання юридичної інформації, консультацій і роз`яснень з юридичних питань, юридичного супроводу діяльності клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів юридичного характеру; захисту прав, свобод і законних інтересів у кримінальному провадженні; представництва інтересів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення; представництва інтересів фізичних і юридичних осіб в судах, у Конституційному Суді України, в третейських судах та в міжнародних судових інстанціях, у виконавчому провадженні, в державних, міжнародних органах та установах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, які не мають статусу юридичної особи; надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; надання інформації, консультацій і роз`яснень з питань медіації, участі в організації та проведенні процедури медіації; фідуціарної діяльності; опрацювання, вивчення та проведення аналізу наданої клієнтом інформації, питань та документів на відповідність законодавству України, аналізу судової практики, вчинення інших фактичних та юридичних дій, необхідних для повного і всебічного захисту та представництва прав та інтересів клієнта.

Згідно з пунктом 1.5 цього договору, адвокат Об`єднання або залучений Об`єднанням до виконання умов цього договору на договірних засадах адвокат має право: захищати та/або представляти клієнта у кримінальному провадженні, брати участь у досудовому розслідуванні, при проведенні слідчих дій, складати та подавати позови, заяви, скарги, процесуальні та інші документи юридичного характеру в інтересах клієнта; представляти інтереси клієнта під час розгляду справ про адміністративні правопорушення; представляти інтереси клієнта в судах при розгляді цивільних, адміністративних, господарських та кримінальних справ з усіма правами, встановленими КПК України, ЦПК України, ГПК України КАС України, КУпАП, у виконавчому провадженні, в державних, міжнародних органах та установах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, які не мають статусу юридичної особи.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серія ДН № 5057 від 30 травня 2018 року, та ордер на надання правничої (правової) допомоги від 04 вересня 2020 року.

Із акту прийому-передачі наданих послуг, складеного 10 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Легем груп» вбачається, що адвокатом надані наступні послуги: зустріч і юридична консультація з клієнтом, витрачено 1 годину вартістю 1013,50 грн; підготовка процесуальних документів по справі, а саме, складання позовної заяви про стягнення коштів, витрачено 4 години вартістю 4054,00 грн, поштові витрати на направлення поштової кореспонденції вартістю 500,00 грн.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами п`ятою та шостою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До суду першої інстанції надано витяг з договору про надання правової допомоги від 23 травня 2020 року, що укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Легем груп», акт прийому-передачі наданих послуг від 10 листопада 2020 року, відповідно до якого адвокат Розумовський О.С. надав наступні послуги: зустріч і юридична консультація з клієнтом, витрачено 1 годину вартістю 1013,50 грн; підготовка процесуальних документів по справі, а саме: складання позовної заяви про стягнення коштів, витрачено 4 години вартістю 4054,00 грн, поштові витрати на направлення поштової кореспонденції вартістю 500,00 грн. В акті прийому – передачі від 10 листопада 2020 року зазначено, що послуги ОСОБА_1 надано адвокатським бюро «Легем груп» якісно. Претензій ОСОБА_1 до адвокатського бюро «Легем груп» не мав. Акт підписано сторонами.

Отже, враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 підтверджено належним чином надання адвокатом Розумовським О.С. професійної правничої допомоги на суму 5567, 50 грн, на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції на вказану суму навіть без наявності платіжних документів, виходячи також і з вимог пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на професійну правничу допомогу на цю суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом Розумовським О.С. обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат до суду апеляційної інстанції не надано.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20).

За таких обставин рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню.

Разом з тим клопотання ОСОБА_1 , викладене в прохальній частині апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3283, 50 грн за надану правову допомогу в суді апеляційної інстанції задоволенню не підлягає у зв`язку з ненаданням до суду апеляційної інстанції документального підтвердження надання цих послуг (акту прийому – передачі наданих послуг, розрахунок послуг тощо).

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року в оскаржуваній частині – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Державного підприємства «Чугуєво-Бабчинське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 5567, 50 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.
Клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3283, 50 грн за надану правову допомогу в суді апеляційної інстанції, викладене в прохальній частині апеляційної скарги, залишено без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 21 квітня 2021 року.