Справа № 303/2137/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        24 травня 2021 року м. Ужгород

                          Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Кондора Р. Ю., Мацунича М. В.,
за участі секретарки судового засідання Балаж Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатеса Білей Світлана Василівна, до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору поруки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатеса Білей Світлана Василівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 червня 2020 року, ухвалене суддею Моничем В.О.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатеса Білей С.В., звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») про розірвання договору поруки.
Позов обґрунтувала тим, що 11 липня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (колишнім її чоловіком) укладено кредитний договір № MKAWGK00000185, згідно з умовами якого останньому надавався кредит у розмірі 16 960,00 євро на купівлю житла. Також цього дня між нею і банком був укладений договір поруки № MKAWGK00000185 на забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором.
На час укладення кредитного договору вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , вела з ним спільне господарство, в їхній сім`ї виховувалася неповнолітня дитина, а згодом народилося ще двоє спільних дітей. Виступаючи в якості поручителя за цим кредитним договором, вона керувалася тим, що знаходиться в шлюбно-сімейних відносинах із позичальником, вказані договори укладаються в інтересах сім`ї, з метою створення матеріальної бази для дітей, а тому і виступила поручителем за боржника. Однак ОСОБА_2 використав отримані кредитні кошти на власні потреби, а житло для сім`ї так і не придбав.
Посилалась і на те, що зобов`язання за даним кредитним договором також забезпечені іпотекою - домоволодінням АДРЕСА_1 . Водночас в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за цим кредитним договором було укладено ще договір поруки № MKAWGK00000185 від 11.07.2006 із ОСОБА_3 .
Зазначала, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2016 шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано, а троє неповнолітніх дітей залишилися на її вихованні та утриманні.
Також стверджувала і те, що в момент укладення спірного договору поруки не могла передбачити використання ОСОБА_2 кредитних коштів усупереч умов кредитного договору та вона кредитних коштів не отримувала, права розпоряджатися ними не мала.
Зауважувала і про її звернення ще 9 листопада 2017 року до відповідача з заявою про розірвання спірного договору поруки на підставі ст. 652 ЦК України, однак відповіді від банку так і не отримала, що унеможливлює розірвати цей договір у позасудовому порядку. 
З урахуванням наведеного та на підставі ст. 652 ЦК України просила суд розірвати договір поруки № MKAWGK00000185 від 11.07.2006, укладений між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатеса Білей С.В., подала на нього апеляційну скаргу.
Скаргу мотивувала тим ж доводами, які наведені в позовній заяві, а також незаконністю рішення через порушенням місцевим судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи та незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на це просила оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилалось на її безпідставність та необґрунтованість, а тому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
У судовому засіданні представниця позивачки ОСОБА_1 – адвокатеса Білей С.В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав наведених у ній.
Представниця відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Дурдинець Р.Ю. у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін.
Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 

Судом установлено, що ОСОБА_2  і ОСОБА_1  перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2001 року, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року, що набрало законної сили, розірвано. Від шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6-8, 14).
11 липня 2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № MKAWGK00000185, за умовами якого банк надав йому строком до 08.07.2021 кошти у розмірі 16 960,00 євро на купівлю житла /а. с. 10, 11/.
Цього ж дня, тобто 11.07.2006, між ОСОБА_1 та зазначеним банком був укладений договір поруки № MKAWGK00000185 на забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором (а. с. 9).  
Згідно з пунктами 2, 3 цього договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, та поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.
Пунктом 12 договору поруки передбачено, що порука за даним договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. 
Дострокове розірвання даного договору поруки здійснюється за письмовою згодою сторін (пункт 14 договору). 
Так, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).
За своєю юридичною природою порука є договірним зобов`язанням, адже виникає на підставі договору.
Положеннями частин 1, 2 ст. 554 ЦК України регламентовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Частинами першою, другою, четвертою статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
За змістом ст. 652 ЦК України, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, однак під час виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.
При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин уважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.
Тобто розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.
На переконання колегії суддів, передбачених ст. 652 ЦК України, правових підстав для розірвання спірного договору поруки немає, оскільки позивачкою не доведено одночасне існування всіх чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, та перед укладенням оспорюваного договору позивачка була ознайомлена про умови поруки, волевиявлення учасників договору було вільним, відповідало їхній внутрішній волі, при цьому ОСОБА_1 свідомо уклала договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та і в подальшому протягом тривалого часу понад 10 років заперечень щодо нього немала. 
Не заслуговують на увагу і твердження позивачки про те, що виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором і так забезпечені іпотечним договором ( пункт 1.3. кредитного договору) та іншим договором поруки, укладеного між банком і ОСОБА_3 (а. с. 12), оскільки їх наявність не слугує підставою для розірвання спірного договору поруки. 
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що позивачка не довела належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами своїх вимог, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. 
Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення лише з формальних підстав.
Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції його ухвалив із додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За таких обставин, оскаржене рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, а тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатеса Білей Світлана Василівна, залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді